God morgen. Har du spist frokost?
God morgen. Ja, takk.
Jeg har sanket sopp.
Har du lyst på stekt sopp?
Nei takk. Jeg er mett.
Takk.
Greit. Ha en fin dag.
Forresten... -
- har dere hester ved hotellet?
Nei, ingen hester.
Ikke det?
Jeg så hester på websiden deres.
Sant, det er mye villhester rundt her.
Det vil si -
- det er for å live opp web-siden.
Jeg forstår.
God morgen, herr Aydin.
- Hvor i all verden var du? - Jeg er her.
Gjesten ville ha frokost, og det var ingen her.
Hvor er Hidayet?
Her et sted.
Skal jeg lage kaffe, herr Aydin?
Skal jeg lage kaffe?
Jeg har sanket sopp.
Å, hvor fant du de?
Er Nihal oppe?
Fru Nihal sto opp tidlig og har allerede spist frokost.
Er hun på rommet sitt?
Jeg vet ikke. Jeg antar det.
Er Necla oppe?
Fru Necla har ikke kommet ned ennå.
Jaså.
Jeg tar kaffen på kontoret.
VINTERSØVN
- Vil hundene angripe? - Nei, ikke vær redd.
Ekrem!
Hesten jeg skal fange for deg -
- er Tyrkias mest hardføre rase.
Kom igjen, vi så de for 600.
Men hvor gamle var de?
Er bena i orden? Senene?
Lunge eller hjerteproblemer?
Du kan aldri vite.
Kjøp en av dem, og så kan du angre.
Du betaler 500, så selger du for 300.
Av meg får du en ung og frisk en.
Den blir din venn for livet.
Er ikke det perfekt?
-Og farge? -Det kan du velge.
Det er valgfritt.
La meg bare sjekke hovene for å vite at den er stødig.
For to år siden fanget jeg en.
Den var med i et utholdenhetsløp.
Den vant 80-kilometeren.
De andre sa at den var ikke større enn et esel.
"Men esler leder kameler", sa jeg.
Slik er de anatoliske hestene.
Jeg kom i mål 45 minutter før de andre.
-45 minutter! -27 hester startet.
Dette er våre forgjengeres hester, fine, sterke dyr.
Så når kan vi gjøre det?
Når jeg har tid, og været er bra.
Neste uke?
Om sølen har tørket.
Jeg skal si fra.
Betalte den andre etter advarselen?
Nei. Ingenting.
Advokaten sier vi kan kaste ham ut om to måneder.
Hvordan?
Loven beskytter leietakere.
Det vet ikke de noe om.
Jeg tror neppe de kommer til å gå til en advokat.
Av og til er jeg fristet til å selge alt sammen, -
- selv om det er etter faren min.
De tror du er svak. Det er derfor de oppfører seg slik.
Ellers finnes det ikke noe slikt rundt her..
Hvordan våger de å ikke betale leien?
Kom igjen, Hidayet. Hva annet kan jeg gjøre?
Hva er så svakt med meg?
Vi saksøker dem. Hva kan vi ellers gjøre?
Vel, herr Aydin, -
- det er mange ting vi kan gjøre.
Uansett...
Drittunge!
Kom her, du!
Opp med deg!
Stå stille, ellers får du en ørefik.
-Hva skjedde? -Jeg fikk ham.
Jeg mener, hvorfor er han våt?
Han falt i vannet.
Han prøvde å hoppe over, og så gled han.
-Har han slått seg? -Nei. Han er bare våt.
Hvorfor kaster du stein?
Han er gjennomvåt, la oss få ham hjem -
- før han blir syk Jeg forklarer senere, herr Aydin.
I orden.
Kom igjen.
-Jeg skal snakke med dem. -Greit.
Hamdi hodja!
Inn med deg.
Hei.
-Hva er i veien? -Ikke noe.
Guttungen falt i vannet. Vi kom med ham med en gang.
-Hvor, hvordan? -Nær Issiz.
Han gled da han prøvde å hoppe over bekken, og falt uti.
Hva gjorde han der?
Han gjemte seg og ventet på oss.
Han knuste bilvinduet med å kaste en stein.
Vi kunne hatt en ulykke om ikke jeg hadde greid å stoppe.
-Min sønn Ilyas? -Ja.
-Han knuste vinduet med en stein? -Ja. Du kan gå og se selv.
Hvordan kan en guttunge knuse et slikt vindu?
Det vet du bedre enn meg, Ismael. Han er tross alt din sønn.
Du prater tøv.
Du kan si hva du vil.
Det er ikke noe å si.
Vinduet er der. Det er slik det er.
Det er ingen enkel sak.
Vi kolliderte nesten, Ismael. Hva venter du deg?
Tar jeg feil?
Vi skal betale for det.
Det handler ikke bare om pengene.
Rop på gutten og spør ham om hva han tenkte på.
Vi har allerede spurt ham, men han vil ikke svare
Vi ble nesten drept, på grunn av en liten stein.
Det er ingen spøk, Ismael.
Ilyas.
Kom her!
Kastet du steinen, sønn?
Gjorde du?
Ilyas!
Kastet du den steinen?
Gå nå.
Det var ikke nødvendig.
Du må ikke overdrive.
Men det er ikke så enkelt. Det er det jeg sier til deg.
Hidayet.
Hva med det? Fornøyd?
Er det i orden nå? Føler du deg bedre?
En ørefik mot et knust vindu.
Er det nok for dere to?
Eller skal jeg rope på ham og gi ham en omgang til?
Hva er dette, Ismael? Hva er det du gjør?
Hidayet?
Guttungen falt i vannet. Vi brakte ham tilbake.
Men vi burde ikke ha brydd oss.
Vår Ilyas knuste bilvinduet deres.
-Knuste han vinduet? -Ja.
De er her for at vi skal få svi.
Har jeg sagt det?
Sa jeg ikke at vi brakte ham tilbake så han ikke skulle bli syk?
Spar deg.
Du tok kjøleskapet og tven for en lusen husleie. Er ikke det nok?
Og nå plager dere en guttunge?
-Slutt å yppe, Ismael. -Hva sa du?
-Ikke prat dritt til meg, Ismael. -Hvilken dritt?
Ismael, ikke irritèr meg.
Hva faen?
-Samme det. Stikk. -Hva faen sa du?
Kutt ut drittpraten.
Dere kommer og plager meg hjemme. Hvem fanden tror du at du er?
Jeg har ikke tid til dette.
-Slipp meg, Hamdi. Jeg skal ta ham! -Ismael!
Kom hit! Kom hit, sier jeg.
Ikke gjør det verre.
Jeg snakker til deg, Ismael.
Slipp. Jeg skal ta ham her og nå.
Hold opp!
Jeg skal ta den drittsekken.
Jeg skal ta deg, din drittsekk.
Kom igjen, kast den, din dritt.
-Slutt å banne, tulling! -Stikk!
La det være, Ismael. Inn med deg.
Kom hit!
Stikk.
Få ham inn!
-Se på den dritten. -Kom igjen.
La deg provosere av en fyllik
Han fortsatte bare å banne.
La meg gå og se.
Faen.
Jeg er lei for det, Hidayet.
Jeg er like sjokkert som deg. Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Hva er det som foregår, Hamdi?
Hva er dette godt for? Det er uforståelig.
Han ville aldri vågd å gjøre det om ikke du hadde vært her.
Vel, glasset er knust -
- og det skal vi betale for.
Vi skal betale leia også, så fort som vi kan.
Vi har ikke glemt det. Med Guds vilje, skal jeg selv komme med den.
Men vi har det vanskelig akkurat nå.
Vi er ikke her for det. Det er en annen sak.
Vi betaler alltid gjelden vår.
Herr Aydins far kjente oss godt. Vi hadde aldri problemer med ham.
Vi var alltid på talefot.
Så du hadde ikke behøvd å gjøre det du gjorde.
Ville det ikke vært bedre om vi ikke ble utskjemt?
Er du ikke enig? Vi har også vår stolthet.
For Guds skyld, Hamdi, la det ligge.
Vi har ikke sagt noe på månedsvis. Snart er det vel vår skyld.
OK, Hidayet, kom igjen.
Å sende en innkrever så snart, er det rett?
Du kunne ha snakket med oss først.
Det går an, ikke sant?
Kom igjen, Hidayet.
Hvor mange ganger har vi gjort det? Hvor mange ganger har jeg sagt fra?
Gjorde jeg ikke?
Tusen ganger, herr Aydin.
Vi tar det senere. Kom.
Og jeg har sagt vi skal ordne det. Ikke sant?
Og har du ordnet det?
Er det ordnet, Hamdi?
Glem det, det er ok.
Jeg beklager igjen, herr Aydin.
Jeg skal selv komme med pengene for glasset.
Ok, det kan vi snakke om senere
Jeg skal ordne det snart.
Jeg kommer når det passer
-Greit. -Ikke vær redd for det.
Snakk om å kaste bort tiden.
Tosk. Avskum.
-Jeg beklager på ny. -Hvem pokker er du?
OK, adjø.
Ha en fin dag.
Tulling. Drittsekk.
Fatma.
Kom hit.
Hva er det?
Medgiften din. Hva tror du?
Sett dem ned.
Ta disse.
La det være.
-Hvor skal jeg sette de? -På baksiden, på terrassen.
Forsiktig, ikke dult borti noe.
Enkelt. Kom igjen.
-La meg ta den. -Det går bra.
Jeg drar for å få ordnet vinduet.
-Greit. -Noe annet?
Nei.
Vil du ha merkevare, eller er det det samme?
Hvor ville du finne merkevare?
Ingensteder, det er derfor jeg spør.
Hva?
Fortsett, Hidayet.
-Har vi gjester? -Lærer Levent er her.
-Så de fikk te? -Ja, men de vil ha kaffe nå.
Hallo.
-Fin tur? -Bra, takk.
-Behøver dere noe? -Nei, takk.
-Er dere sultne? -Nei. Takk.
Hva gjør du?
Ikke stort.
Her er en kopp til min bror.
Det er snilt av deg.
Hvem skulle passet på meg, om ikke du var her?
-Ingen lime, så jeg brukte salvie. -Det er helt fint.
Ikke stopp, jeg blar i noen gamle blader.
Greit.
Skriver du på spalten din?
Jeg prøver.
Jeg leste forresten den sist uke.
Jeg likte den.
Hvilken mener du?
Urban stygghet i Anatolia. Estetisk deprivasjon, osv.
-Akkurat. -Bravo.
Hvordan finner du inter- essante temaer hver uke?
Likte du den virkelig?
Den var god.
Det handler ikke om rikdom og fattigdom.
Fattigdommen har alltid vært der.
Om du bare har tre olivener, så kan du likevel legge de fint på et fat -
- eller slafse de i deg fra en plastpose
Jeg skjønner hva du mener.
Jeg hørte du var hos læreren? Leietakeren vår.
Ja?
Du skulle sett hvor stygt det var, hvor rotete.
-Gikk du inn? -Nei, jeg mener hagen.
De har ødelagt det
Det bodde en kvinne der også, men det skulle man ikke tro.
Om man er en Guds mann, -
- så burde man vel være en rollemodell.
Burde man ikke ha orden rundt seg?
Hvem er han? Kjenner jeg ham?
Nei, det gjør du nok ikke.
En gammel leietaker fra min fars tid.
Jeg hadde ikke kjent ham igjen på gata.
En shabby og krokete fyr.
Jeg vet ikke, men -
- burde ikke en religiøs mann være en rollemodell?
Særlig på landsbygda.
Kanskje jeg kan skrive om det neste uke?
Bare tanken på ham får meg til å grøsse.
Du kan vel skrive om hva du vil.
Men...
Ville det ikke vært bedre å skrive for en større avis -
- i stedet for en lokalavis ingen leser?
Da ville det i det minst være verd bryderiet.
Det er ikke noe bryderi.
Jeg mener bare at du sitter foran pcen hele uka
Det er alt.
Om ikke du hadde vist meg avisen, -
- ville jeg ikke visst om den.
Det er hva jeg mente.
Jeg bryr meg ikke om store aviser.
Kanskje er mitt kongedømme lite, men jeg er konge der.
Men hvem leser denne avisen?
Hvem kjøper den?
Jeg er uenig, min kjære Necla.
Heller omvendt.
Av og til får jeg brev fra mine lesere.
Det beviser at det nytter.
Slitet mitt, som du kaller det -
- føles mer enn verd det.
-F.eks. i går... -Ja, men på internett blir av og til -
- svært dårlige skribenter rost opp i skyene.
Alle har sine tilhengere.
Derfor bør en ikke ta slik ros alvorlig.
Det vil si at det bør ikke være et mål.
Skriv videre. Ikke la meg forstyrre.
Jeg legger meg ned litt.
I stillhet.
Søla gjør det vanskelig å komme opp hit.
Hva med et lag grus?
Turistene liker det slik, det er mer naturlig.
Jeg sa ikke asfalt, jeg sa grus. Det er også naturlig.
Med grus ville halvparten av turistene bli borte.
Få gjester om vinteren uansett. Ville ikke være verd det.
Med denne søla kommer ingen likevel.
Jeg vil uansett ikke ha et renn her.
Bare de som setter pris på en naturlig setting.
Skal vi kappløpe?
-Greit. -Bra.
-Klar? -Ja.
Gå!
Har du lagt på deg?
-Hva? -Har du lagt på deg?
Hva mener du?
Magen min har sin egen vilje.
-Pass deg. Ikke la det gli ut. -Og hva så?
Min kone er død. Jeg er helt alene.
Det er du som burde være bekymret. Med en ung, vakker kone.
Pass deg, ellers tror de Nihal er din datter.
Kom igjen, det er ikke så ille.
Hva med hårfestet ditt, der går det unna?
Det er ikke så viktig, men..
Du vet landsbyen Garip, nær gården din.
Ja, men jeg har aldri vært der..
Uansett.
En jente fra skolen skrev til meg.
Vanligvis bryr jeg meg ikke om slikt.
Men dette brevet rørte meg..
Kanskje jeg begynner å bli gammel.
Jeg lurte på om jeg burde ta det alvorlig.
Hva vil hun ha? En donasjon?
Ikke stort, hovedsaklig..
Kom inn, Fatma.
Er hun oppriktig, eller er hun ute etter noe annet?
Som menneskekjenner, -
- vil du fort finne det ut av brevet.
Jeg ville vite hva du mener.
-Hvor vil du ha teen? -På bordet er bra.
-Hvor er brevet? -På pcen.
-Så les det for meg. -Greit, hør etter.
Takk, Fatma.
Nihal elsker slik veldedighet. Skal vi spørre henne også?
Vær så god. Om du vil.
-Det bør vi vel, eller? -Jo.
Jeg vet ikke om hun har tid.
Nihal?
Suavi er her, vi diskuterer noe.
Jeg lurte på om du hadde tid til å høre på oss.
Vi trenger din mening.
Ja, vi er på kontoret.
Greit.
-Hun kommer. -Bra.
Herr Suavi, hvordan går det?
Fint, takk. Og du?
Fint, takk.
Det er lenge siden. Har du det bra?
Jeg har det bra. Ingen problemer.
Jeg er alltid på gården.
Hva kunne være i veien der?
Hvordan går det med dine saker?
Som vanlig. Samme gamle rutine.
Hva er hemmeligheten -
- for å se yngre og vakrere ut hver gang?
Det var fint sagt. Takk skal du ha.
Og din datter? Kommer hun på besøk?
Vel, du vet..
Hun kom etter eksamen.
Og da hennes mor døde.
Det er vel alt.
-Er hun ennå i London? -Ja.
Hvorfor drar ikke du etter? Hvorfor være alene her?
Jeg?
Himmelen forby.
Jeg utstår ikke den engelskmannen hennes, som sier "oh lovely" til alt.
Det vil jeg ikke.
Så, Nihal. Som jeg sa til Suavi
Jeg fikk et brev her en dag.
En ung pike som underviser i sying i en lokal landsby
Kort sagt, ber hun om hjelp.
Jeg vet ikke hva jeg bør svare, så jeg spør dere to.
Hva slags hjelp vil hun ha?
Her er jo brevet. Skal jeg lese det opp?
Gjerne.
Da gjør jeg det.
La meg se.
Ja, her er det..
"Kjære herr Aydin, -
Jeg vil gjerne si at -
- jeg er en stor beundrer av dem og deres artikler.
Jeg leser med stor interesse spalten -
- i vår lokalavis "Steppens stemme", -
- utålmodig etter å dra nytte av deres store erfaring og modige idéer.
Vi, lærerne på jentenes yrkesskole, -
- er stolte av å ha en slik person i vår nærhet.
Bla, bla, dette hopper vi over.
Ja, her fortsetter vi.
"Vi, en gruppe lærere, -
- vil gjerne sette opp et lite bygg i Garip, -
- en av våre fattigste landsbyer, for å undervise de lokale kvinner -
- i yrkesfag og skriving.
Lederen har hjulpet oss alt han kan -
- men på tross av våre anstrengelser, er det ikke mer å hente -
- og arbeidet er ikke ferdig.
Vi har søkt kommunen om støtte, men fått avslag.
Vi er nå hjelpeløse og alene, midt på steppen -
- med alt vårt håp og gode vilje.
Mens vi satt motløse og lette etter en utvei, -
- husket jeg deres artikkel "Steppens blomster".
Det føltes som om det var oss du beskrev.
Med tårer i øynene leste vi artikkelen på ny.
Tro meg, dette er ikke noen følelsesmessig utpressing.
Jeg vil du skal vite at jeg ville aldri skamme meg -
- over å bøye meg for en god mann som deg, og be om hjelp -
- til de ulykkelige mennesker på denne ufruktbare steppe -
- hvor jeg er stolt over å være født.
Jeg skal fatte meg i korthet.
Siden vi hørte om deres forbindelser med de velstående i området -
- og administrasjonen, -
- og at du har gode forbindelser, så langt borte som Istanbul -
- ville vi fortelle om vår situasjon.
Vi vil gjerne få si takk, uansett respons.
Med vennlig hilsen."
Så
Det er det hele.
Jeg vet ikke.
Hun virker anstendig og intelligent, med gode intensjoner
Helt tydelig en idealist, djerv og modig.
Det virker som om hun fortjener støtte.
Hva tror dere?
Nihal?
For å være ærlig.
For meg var det ikke så..
Jeg får disse hver eneste dag, fra alle steder.
OK.
Hva er det som ikke virker riktig for deg?
Vel...
Er det ikke litt i overkant med alt dette?
Det er tross alt en bitteliten landsby
Vanligvis har lederen deres plass til slikt noe.
Man pynter litt opp, og klarer seg med det man har.
På meg virker det litt i overkant.
Selv kommunen sa jo nei..
Kommunale avgjørelser er det sjelden fornuft i.
Jeg vet ikke.
Og du, Suavi?
Jeg vet heller ikke.
Tro du ikke du og jeg og noen andre lokale notabiliteter-
- kunne slå oss sammen?
Kjære Aydin, ser jeg ut som noen notabilitet?
Magen min er mitt eneste særpreg, og den er nå sin egen herre.
Men, -
- du overrasker meg, Nihal.
Hvorfor det?
Tja.
Takket være deg er dette hotellet som en veldedighet.
Hva er det du prøver å si?
Tja.
Når en kronisk filantrop, -
- som har hjulpet nesten hver eneste skole i distriktet -
- er så imot dette, så skjønner jeg ikke helt.
Hva er det å forstå?
Det er snakk om prioritering.
Vi har barneskoler med lekke vinduer og råttent tak.
Småunger som må sitte med hansker på.
Er det ikke mer logisk å løse dette først?
Dette har vi samlet donasjoner til i lang tid.
Men det har du aldri brydd deg om.
Så jeg undres over din plutselige velgjørenhet
Nå venter jeg gjester, så jeg må gå.
Herr Suavi, kan du se inn til meg før du drar?
Visst, jeg kommer.
Da sier jeg ikke adjø.. Sees om litt.
Vet du hva?
All denne fattigdommen og prøvelsene, er som en naturkatastrofe.
Guds vilje, på en måte.
Man kan ikke stå opp mot skjebnen.
Men Gud ga oss også intelligens til å kjempe mot slikt.
Det er sant.
Det er sant, men -
- enkelte er spesielt egnet til slikt.
Man burde la de ta seg av slikt..
Du er en kreativ mann. Du er en artist.
Hvorfor plage deg selv med slikt?
Hold deg til ditt eget.
Herr Aydin, Hamdi er her.
-Hvem er Hamdi? -Hamdi hodja, imamen.
Fint, jeg var på vei ut.
Bli litt lengre.
Jeg har masser å gjøre
Masse å gjøre på gården.
Jeg viser Suavi ut. Bring Hamdi hodja inn hit.
Javel.
Velkommen, Hamdi hodja.
Takk, herr Aydin.
Skoene kunne du beholdt på. Så rent er det ikke
Nei, herr Aydin. Skoene ble sølete. Dette er bedre.
-Tøfler da. -Nei takk, det er bra.
Vent. Gulvet er svært kaldt her inne.
Fatma, bring meg et par tøfler. Og te og småkaker.
OK.
Ta plass, Hamdi hodja.
Ja, Hamdi hodja. Jeg lytter.
For å si det som det er, jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Da dere kom over her om dagen, var det litt..
Unnskyld, bare et øyeblikk.
Det er litt tung luft her. Om du ikke har noe imot det -
- så åpner jeg et vindu.
Ja?
Jeg vet ikke helt hvordan jeg skal si det..
Det var pinlig for oss. Jeg beklager, -
- men det var ikke vondt ment.
Gutten gjorde en feil fordi han var opprørt over det som hendte.
Men han er tross alt bare en gutt.
Det er han.
Men har du spurt hvorfor han gjorde det?
Det kunne, tross alt -
- fått alvorlige følger.
Ja, visst har jeg spurt ham.
Og hva sa han?
Vel, herr Aydin -
- gutten var opprørt over gjeldsinnkreveren -
- så han gjorde noe dumt.
Spesielt å se faren sin bli banket opp.
Banket opp?
Da innkreverne kom, -
- prøvde Ismail å stoppe dem.
Og politiet var der.
Så situasjonen kom ut av kontroll.
Jeg skjønner.
Så bilen vår fikk svi, stemmer?
Mer eller mindre, herr Aydin. Jeg beklager.
Men nå er han virkelig lei seg for det hele.
Han ønsker å komme over og be om tilgivelse.
Nei. Det er ikke nødvendig.
Han angrer virkelig.
Men som jeg sa her om dagen, så betaler vi alltid gjelden vår.
Jeg har med meg noen penger nå..
Jeg kom for å betale for bilglasset.
Hva kostet det?
Det er ikke så viktig.
Ordn det med Hidayet. Jeg vet ikke så mye om det.
Jeg tro det var 70 lira eller noe.
Men snakk heller med Hidayet.
70 lira?
70 lira for ett vindu?
Det stemmer.
Og det er ikke en gang originalt. Det hadde kostet mye mer.
Hidayet kan vise deg fakturaen.
Da -
- vet jeg ikke om jeg har nok på meg.
La meg spørre Hidayet om hva det kostet.
Det er ikke så viktig. Det haster ikke..
Det er tross alt bare et vindu.
Syns du?
Da er det nok best å ikke betale i avdrag.
Da skal jeg betale alt på en gang.
Så det ikke blir noe forvirring.
Hallo.
Er du der?
Ikke noe. Jeg ville bare vite hvor mye glasset kom på.
Jeg husker du sa 70 lira.
Å?
Da tok jeg feil. OK, alt i orden.
Fint, ikke noe problem. Glem det.
Jeg tok feil. Det er 170, ikke 70.
170 lira?
Hvordan kan det bli så mye?
Det er hva det koster.
Hidayet kan vise deg fakturaen.
Jeg glemte å spørre om han fikk en faktura.
Det er merkelig.
Det er bare et vindu.
Virkelig rart.
Det er sikkert en misforståelse.
Hva er dette? Har du ingen herretøfler?
Nei, vi bruker ikke tøfler på hotellet.
Fatma hadde disse hjemme.
Det går bra, disse holder. Så lenge de holder kulda borte.
Hvor vil du ha teen?
Her. La meg flytte dette.
Hamdi hodja, kom hit.
Takk.
Nå, Hamdi, hør her.
Jeg har diverse hus og butikker i byen.
Egentlig ikke bare mine.
De tilhører også min søster Necla.
Om jeg skulle passet på alle selv, -
- ville jeg ikke hatt tid til mine bøker og artikler.
Forstår du?
Så jeg lar Hidayet og advokatene ta seg av husleie og konflikter.
Ofte vet jeg ikke engang hva de gjør.
Og om de sier det, så bruker jeg glemme det.
Her om dagen sa din yngre eller eldre bror..
Eldre.
Han sa en del upassende ting.
Men jeg insisterer på -
- å ikke nevne innkreverne.
Jeg visste ikke engang at dere var mine leietakere.
Når husleien ikke betales, gjør advokatene dette automatisk.
Forstår du?
Så klart, herr Aydin. Det er åpenbart.
Du må gjøre det.
Du har vært svært tålmodig med oss.
Men, siden Ismail kom ut fra fengselet, -
- har han ikke fått orden på ting ennå.
Ingen vil ansette ham.
Jeg vet ikke hvorfor, men det vil de ikke.
Det er derfor vi trenger tid til å komme på fote igjen.
Så, herr Aydin, om du kunne ta affære -
- og stoppe utkastelsen -
- så skal vi finne en løsning så fort det er mulig.
Vi vil svært gjerne beholde huset.
Jeg tilbrakte hele barndommen i det huset.
Så om du kunne gi oss litt mer tid.
Hva kan jeg si?
Jeg ser ditt poeng, -
- men du må diskutere det med Hidayet.
Jeg vet ikke noe om dette.
Har du snakket med ham?
-Nei. -Snakk med Hidayet.
Jeg mener -
- det er Hidayet og advokatene. Du trenger ikke komme til meg.
De vet mer om det.
Ikke kom til meg igjen.
Jeg vil ikke gi deg feilaktig informasjon.
I et land som er 99% muslimsk, -
- fortjener ikke folket Guds menn -
- som er kultiverte, velkledde, -
- og med en beroligende framtoning?
De ukentlige prekener, forberedt av våre imamer, -
- fra deres kunnskap, -
- vil bli lyttet til med glede og beundring -
- og vil løfte folket opp.
Islam er en sivilisert og høykulturell religion.
Hvordan lyder det?
Fint.
Det er ikke for krast?
Nei.
Ikke noe som kan bli misforstått?
Nei.
Du sier ikke noe om religionen i seg selv..
Du snakker om utøvelsen til de som formidler den.
Og jeg sier at islam er en sivilisert og høykulturell religion.
Så klart.
Jeg bryr meg egentlig ikke så mye om dette.
Men du vet at det er følsomt.
Men han irriterer meg så mye at jeg ikke kan la være.
Så han klarte å bli årsaken til en artikkel.
Med sin sjuskete framtoning, sleskhet og omtrentlighet.
Vet du -
- jeg spilte en gang imam i et skuespill, og fikk gode kritikker.
Når jeg nå ser ham, så tviler jeg på at jeg var noe særlig.
Jeg gikk glipp av så mange detaljer.
Så du det stykket?
Unnskyld? Hvilket stykke?
Det jeg spilte imam i.
"Skadeskutte fugler".
Husker ikke.
Han kommer løpende i første scene, han må på do.
Det var nok mens jeg var utenlands.
Han løper inn: "Hvor er toalettet?"
- Nei. Var det en komedie? - Ja.
-Og først.. -Jeg husker ikke.
Kan jeg spørre deg om en ting?
Å ikke motstå det onde.
Hva betyr det for deg?
Hva?
Å ikke motstå det onde, sa jeg. Hva tror du det betyr?
Å ikke motstå det onde?
Hvordan forstår du det?
Tja..
En dag blir du angrepet av tyver, og du gjør ikke motstand.
Det kan nok stemme.
Jeg vil ikke ha et eksempel. Gi meg en logisk definisjon.
Men er det noen logikk i det?
En logisk definisjon av å ikke motstå det onde.
Å ikke motstå det onde er -
- å forbli likegyldig til hendelser definert som onde -
- innenfor et etisk rammeverk.
Hvordan lyder det?
For eksempel, om man gjør ideen -
- om å ikke motstå det onde -
- grunnlaget for vår oppførsel -
- hva slags liv ville vi hatt?
Hva slags liv?
Hvordan ville det vært?
Tyver, mordere og galninger ville hatt fritt fram.
Kaos ville oppstått overalt.
-Hva ville da vært igjen? -Vært igjen?
Krøplinger og galehus. Hva vet jeg?
Kanskje har du rett.
Men jeg kunne ikke funnet en lettvint utvei, slik som du.
Hvilken lettvint utvei?
Kanskje du burde tenke over det.
Du gikk litt for fort fram.
Det gjorde jeg ikke. Det er enkelt.
Noen gjør onde ting, og du gjør ikke motstand. Det er alt.,
Hva annet kan det være?
Jeg syns fortsatt -
- at vi lurer oss selv når vi kjemper mot det onde.
Som om vi ikke vil se alle sidene; noe skjuler vi.
Som hva?
Fatma, denne honningen er frossen. Har du en annen?
-Jeg skal se etter. -Om ikke, sett den i varmt vann.
I stedet for å slåss mot det onde, hva med å gjøre det motsatte?
Si at du ikke vil at et maleri skal bli stjålet.
Kanskje det er bedre å gi det til tyven.
Kanskje det er en bedre løsning.
Om jeg ville gifte meg med en kvinne -
- fordi hennes far er rik.
Så for å forpurre min skumle plan, bør hun kaste seg i mine armer?
Kanskje ville han skamme seg og angre -
- og innrømme sine feil.
Burde vi ikke holde den muligheten åpen?
For en latterlig idé!
Skulle vi la massemordere gå fri, fordi noen kanskje ville angre?
Slikt sludder finner du ikke en gang i såpeserier.
Jeg bryr meg ikke om hva du mener. Jeg har min egen løsning.
Jeg ser ingen grunn til å motstå en vond handling mot meg selv.
Vil noen drepe meg? Vær så god..
For om jeg forsvarte meg, -
- så ville ikke det gjort morderen til et bedre menneske
Men om du forsvarer deg, så blir du kanskje ikke drept.
Er ikke det verd det?
Stol på meg, det er det ikke..
La det ligge. Nå er jeg deprimert.
Hva mener du, Nihal?
Helt ærlig, så forstår jeg det ikke helt.
Hvor kommer dette fra?
Hvorfor føler du det slik?
Det er ikke en følelse, kun en idé.
Hun ønsker å hjelpe det onde å skje.
Vent. Er det slik du ønsker å få slutt på verdens ondskap?
Eller vil du finne fred på denne måten?
Hun ønsker å la de slemme få enklere vilkår for sine gjerninger.
Jeg sier bare at vi burde gi dem en sjanse -
- til å angre.
Gi de slemme en sjanse, hurra!
Du later som om du ikke forstår.
Slik forsto jeg det, kjære.
Hvordan fikk du det til, kjære?
Hun sier at de slemme vil angre om du hjelper dem til det?
-Nei. -Slik forstår jeg det.
Hvordan kan du forstå det slik?
Så, hvordan forstår du det?
Det er ganske klart, det hun sier.
Om noen gjør meg vondt, en tyv, eller noen.
Jeg gjør ikke motstand, og derved -
- får jeg hans samvittighet til å reagere.
Stopp. Hva er det med dere to i dag?
Hva er dette med å hjelpe de slemme gjøre onde ting?
Hvem har sagt det?
Er det slik du planlegger å få slutt på ondskapen?
Nå prøver du bare å provosere.
Jeg sier bare hva jeg forstår. Tar jeg feil?
Det er enkelt å forstå.
Hun sier at om noen gjør noe galt mot oss, -
- så angrer han kanskje og lar være, om vi ikke gjør motstand.
Er det mulig?
Det er ikke spørsmålet.
Jeg sier bare at det kan prøves.
Så jødene burde ha deportert seg selv.
Så Hitler ikke skulle bli sliten.
Så kunne han si "Her er de, unødvendig å gasse dem"?
-Spøker du? -Nei. Slik forstår jeg det.
Hjelp de slemme til å gjøre vondt, så slutter de med det.
Jeg har aldri hørt maken til vås!
Enten misforstår jeg, -
- eller så er du ikke tydelig nok.
Herr Aydin, -
- de er her igjen.
-Hvem? -Hamdi.
-Hva, Hamdi? Hamdi hodja? -Ja.
-Han er her? -Ja, han er ovenpå
Hvorfor? Han var jo her den dagen.
Jeg vet ikke, han vil ikke si det.
Han ter seg merkelig.
Ikke ham, ikke nå.
Sa du at jeg var her?
Så klart ikke, jeg sa jeg skulle se etter.
Om han vil legge igjen noe, så ta i mot det.
Han var her i går også. Han la ikke igjen noe.
-I går også? -Ja.
Hvorfor sa du ikke noe?
Vi snakket om det. Du hadde lagt deg.
Du ba meg si du ikke var inne.
Å?
-Gutten er også her. -Hvilken gutt?
Han med vinduet.
-Han var her i går også. -Dette begynner å lukte trøbbel.
Snakk med ham da vel? De har kommet den lange veien.
Hva er du redd for?
Ikke noe. Det er ikke det, kjære.
Men han klynker, er irriterende, avslutter aldri en setning.
Men nå er de her. Vi kan ikke sende dem bort.
Greit. La dem komme inn.
La oss se hva han vil.
Vi gjør det på din måte, for å se om du har rett.
Hamdi kommer.
Jeg sier ja, uansett hva han vil.
-Men han har ikke gjort noe galt. -Kanskje han vil.
Vi vet ikke hva han vil ennå. Men ingen protester fra meg.
Godt eller vondt, la oss se.
-En kniv i lomma? -Hvem vet?
Kom inn, Hamdi hodja, velkommen.
Velkommen, herr Hamdi.
Takk.
Beklager at jeg forstyrrer i frokosten.
Ikke det minste.
Vil dere ha frokost?
Takk, frue. Vi er ikke sultne.
Sitt ned. Fatma, te for gjestene.
Og kjeks til gutten.
Dalen er sølete.
Beklager, vi er dekket av søle.
Hva gjorde dere i dalen?
-Hvilken vei tok dere? -Snarveien.
Jeg så to stykker der borte. Var det dere?
-Sannsynligvis. -Å.
Har dere gått hele veien fra byen?
Ja. Hvorfor det?
Det er ganske langt.
Ja, det er langt.
Det er det. Ikke sant?
Gikk du forrige gang også?
I går mener jeg.
Ja.
Du store min.
Hvorfor sa du ikke det?
Hidayet kunne kjørt dere tilbake.
Nå blir jeg lei meg.
Ikke noe å ta på vei for.
Det er god trening for oss. Ikke noe å tenke på.
Aydin, finn plass til dem.
Fatma, bring teen over dit.
Vær så snill og sitt.
Har du ikke en moped?
Så fort ting blir bedre, skal jeg kjøpe en.
-Det ville vært fint. -Om Gud vil.
Heldigvis er huset ved siden av moskeen.
Fem turer om dagen ville vært tøft.
Gud velsigne deg.
Er det din sønn?
-Han likner på deg. -Nei.
Han er nevøen min. Min brors sønn.
Jeg har ingen barn.
Siden jeg slet for å overleve, så kunne jeg ikke gifte meg.
Min skjebne, slik er det.
Du har ennå tid. Du er fortsatt ung.
Men Ilyas er som en sønn for meg.
Så klart. Hvilken klasse går du i, Ilyas?
Snakk høyere sønn, hvilken klasse?
Femte.
Herr Aydin, -
- jeg drar til industriområdet.
-Hvorfor? -For å reparere bildøra.
Haster det?
Neida. Men motoren har også en ulyd.
-Hva slags ulyd? -En slags "sheeee".
Muligens sylindrene. Jeg vil ikke ødelegge den.
Ok, dra.
Herr Aydin, som jeg sa sist, -
- etter episoden var gutten fryktelig lei seg.
-Hvilken episode? -Steinkastingen.
Det er vi ferdig med.
Han har det tungt, -
- han har vært lei seg og trist siden.
Og, herr Aydin, å si unnskyld er ikke enkelt.
Og anger er et spørsmål om modenhet.
Men så lenge det er motvilje, -
- er det ingen ekte ro.
Profeten sa,-
"Anger er avbikt."
Om noen overbeviser deg om at han virkelig angrer, -
- så har vi ikke noe annet valg enn å tilgi.
Slik er det.
Og vår Ilyas er en så smart og kjekk kar -
- at selv om han er ung, så hører han på meg.
Han har tenkt på det og er enig.
Derfor ville han komme i dag -
- for å kysse deres hånd.
Jeg sa, "Det er det rette å gjøre, gutten min."
"Om du viser at du angrer, vil herr Aydin sikkert tilgi deg."
Ikke sant?
Det er virkelig unødvendig. Det har ingen betydning.
Det er helt nødvendig.
Ellers slipper han unna med det han gjorde.
Det er den største faren.
Ilyas? Stemmer ikke det, kjære?
Jeg liker ikke å bli kysset på hånden.
Min far tillot heller ikke det.
Vi fikk streve for å kysse hånden hans. Ikke sant, Necla?
Nei. Da får han ikke fred.
Ikke sant, kjære?
Kom igjen, sønn, kyss herr Aydins hånd.
Ilyas?
Sa vi ikke at vi skulle gjøre dette uten å si det til faren din?
Ikke skjem meg ut foran alle.
Kom igjen, sønn. Kyss herr Aydins hånd.
OK, da.
Ilyas, kom igjen. Herr Aydin venter.
Ikke dra, hold den løst.
Nå kan du dra.
La det hvile litt.
Ikke kom for nær.
Wasabi.
Herregud. Til å få tårer i øynene av, ikke sant?
I Japan også, er sterkt vakkert.
Det spiser man ikke i Japan.
Da jeg var liten, likte jeg det ikke.
Men nå elsker jeg wasabi.
Det er kaldt.
Jeg er kald inntil beinet.
Hva gjør du?
Ikke stort.
Hvor er Aydin?
Vet ikke.
I byen, kanskje. Er han ikke på rommet sitt?
Nei.
Jeg skal lage kaffe. Vil du ha?
Kaffe. Vil du ha?
Ja takk.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med den nye hushjelpen, Nihal.
Hun satte favorittglassene mine i oppvaskmaskinen.
To ble knust.
Jeg vet det, hun sa det.
De er jo for tynne for oppvask- maskinen. De ble knust.
Jeg vurderer å gi henne lønnstrekk, som en lærepenge.
Er ikke det drøyt? La det være.
Jeg overdriver ikke. Ting man er glad i og setter pris på..
Jeg kjøpte de i Istanbul. De er ikke å få lenger.
Jeg vet det, men det er bare glass.
Kanskje har du rett. Jeg vet ikke.
Nei, kanskje har du rett.
Jeg har vært litt overspent i det siste.
Jeg bekymrer meg for mye.
Om hva?
Jeg har så mange tanker i hodet.
Eksen min har blitt alkoholiker.
-Hvem? Necdet? -Ja.
Drakk han ikke alltid ganske mye?
Jo, men -
- siden vi skiltes har det blitt ennå mer.
Han begynner i det han våkner.
Men det er ikke noe du kan gjøre med det.
Jeg vet -
- men av og til -
- tenker jeg at vi fikk det verre etter at vi skiltes.
Han i den tilstanden der, og jeg elendig her.
-Er det virkelig hva du tenker? -Tja, -
- kanskje jeg bare prøver å finne ut hvor det gikk galt.
Hva jeg gjorde som fikk oss til å bli slik.
Men om du ikke har funnet noe etter alle disse årene, -
- så er det kanskje ikke din feil likevel?
Er du ikke enig?
Du vil ha meg inn blant dem -
- som tror at alt vondt kommer fra andre?
Nei.
Men det må fortsatt ikke være din feil.
Det er det jeg sier.
Hvorfor vil du aldri tenke slik?
Fordi jeg ikke ser noe poeng i det.
Et fornuftig menneske er kun interessert i sin egen del av skylden.
Jeg ser ikke noe galt i litt selv- bedrag for å beskytte seg selv.
Men, tja..
Hvordan er det din feil, tror du?
Jeg vet ikke, men -
- som et eksempel, -
- om jeg hadde oversett alt det vonde Necdet gjorde mot meg, -
- om jeg ikke hadde gjort motstand -
- om jeg ikke hadde skilt meg fra ham -
- kanskje jeg kunne fått ham til å se sine egne feil.
Jeg vet ikke.
Jeg lurer på hva som kunne skjedd om jeg hadde handlet annerledes.
Du mener, om du ikke hadde gjort mot- stand mot det gale han gjorde -
- så ville han til slutt ha skammet seg.
Ja.
Ja. Nettopp. Godt sagt.
Jeg vet det høres absurd ut, men det er det ikke, tro meg.
Beklager, Necla, men det finner jeg lite sannsynlig.
Etter en viss alder, slutter folk å forandre seg.
Tvert i mot, alle uvanene deres blir verre.
Så å forbli taus i møtet med det onde -
- gjør ikke annet enn å la den andre føle seg ennå mer i sin rett.
Jeg tror han anger på det nå.
Det er grunnen til at jeg sier dette.
Jeg kan føle det.
Om han kunne finne en grunn, ville han ha kommet med en gang.
Om jeg hadde bodd et annet sted, ville han utvilsomt ha gjort det.
Men etter alt som skjedde, -
- er han litt redd for Aydin nå.
Vet du hva jeg av og til har lyst til?
Å gå og be ham om tilgivelse.
Necdet?
Ja.
Men du har ikke gjort noe galt.
Nettopp.
Det er det vakre med det.
Å få den andre til å skamme seg.
Og kanskje på den måten, få fram det gode i ham.
Necla, har du sett for mange såpeoperaer i det siste?
Hva mener du?
Slikt hender bare der.
Det er ikke mer å si.
Det er ditt valg.
Men jeg syns det høres meningsløst ut.
Men om det er hva du vil, så er det ingen som stopper deg.
Du kan gjøre som du vil.
Men da må du også ta konsekvensene.
Husk på det også.
Slik ser jeg det.
Disse smålige, flertydige, sarkastiske ordene, -
- og de små kyniske leppebevegelsene.
Nå innser jeg hvor lei jeg er av det, hvor mye jeg hater det.
Necla, nå går du for langt. Vær så snill.
Den egentlige grunnen for å be Necdet om tilgivelse -
- er kanskje for å komme vekk fra alle dere, og alt dette.
Det står ganske klart nå.
Ingen kommer til å stoppe meg? Selvfølgelig ikke.
Jeg behøver ingen tillatelse.
Det er min fars hus også.
Jeg kommer og går som jeg vil.
Dessuten -
- har jeg allerede betalt prisen for å si dere sannheten.
En pris ingen av dere har betalt.
Er ikke det -
- Omar Sharif?
Hva?
Fotoet. Det er Omar Sharif?
Ja. De spilte inn en film her.
På dette hotellet?
Nei, jeg mener i området.
Han er slik en ydmyk mann.
Han lot seg ta bilde av med alle.
-Virkelig? -Ja.
Det venter man ikke av en filmstjerne.
Men han er ikke slik.
Hvilken film var det?
Jeg husker ikke. Jeg vil ikke si noe som er feil.
Hallo.
Hva het filmen Omar Sharif lagde her?
-"Monsieur Ibrahim". -Dét var det.
Jeg har hørt om den. Hvor ble den spilt inn?
Omkring her. I Ishtar og andre steder.
-Ishtar? -Ja.
Interessant.
La oss se hvor det er.
Hvor er alle sammen?
Fru Nihal og Necla? De var her for litt siden.
Og gjorde hva?
Snakket.
Her, i lobbyen.
Virkelig?
Jeg gikk ut, og da jeg kom tilbake, hadde de gått.
Snakket de vanlig?
Hva mener du?
Glem det.
-Vil du ha te? -Ja takk.
Kan du lage te til oss?
Ishtar er ikke langt unna. Rett i nærheten av Akköy.
Nei, jeg fant det. Det er 20 kilometer vekk.
Bra, du vet bedre enn oss.
Det gjør jeg ikke.
Hva gjør du?
Jeg mener som yrke? Er du guide?
Nei.
Jeg utforsker.
Er det ikke kaldt med en motorsykkel om vinteren?
Jo kaldere, jo bedre liker vi det.
Hvem er vi?
Motocross-kjørere.
Skjønner.
Jeg gjorde noe lignende som student.
Å?
Haiket rundt i Europa med venner.
Og ble det for mye, så hoppet vi på et tog.
Det var tider.
Sov hvor vi kunne.
Alt var mulig.
Det føltes som om livet ville vare evig.
Full av ungdommens energi.
Jeg liker ikke å haike.
Jeg vil være mer selvstendig.
Må alltid ha det jeg behøver for å klare meg.
Derfor trives jeg bedre med sykkelen.
Så du tar inn på hotell om nettene?
Jeg har telt, men jeg ville ikke sette det opp her.
Dette stedet er litt som en hule -
- og naturlig som et telt.
Dessuten har jeg ting å skrive.
Å? Hva skriver du?
Mine opplevelser.
Som en reiseskildring?
Det også.
La oss kalle de for fortellinger.
De skal snart utgis i bokform.
Å? Så gode.
Jeg skriver også på en bok.
Å ja?
En seriøs, tykk bok.
Historien om det Tyrkiske Teater.
Det finnes ingen skikkelig bok på temaet.
Dessverre.
Så jeg driver med research. Det er så mye å lese.
Gamle dokumenter, artikler, bøker og så videre.
Snart er jeg ferdig, da er det bare å begynne å skrive.
-"Begynnelsen er halve jobben ". -Sant nok.
-Var ikke du skuespiller? -Det stemmer.
Det forklarer temaet.
Ja, det stemmer.
Men jeg foretrekker å bli kalt 'thespier'.
Skuespiller har ikke lenger samme klang.
Jeg sto på scenen i 25 år.
Og ikke en eneste såpeopera, er jeg stolt av å si.
Til tross for noen svært gode tilbud.
Jeg husker en ting Omar Sharif fortalte meg.
Da vi møttes, fikk han vite at jeg var skuespiller.
Han så på meg og sa, -
- "skuespill dreier seg kun om oppriktighet."
Det er sant.
Imponerende.
-Vi har forresten en hest. -Er det sant?
Kan jeg ri på den nå?
Ikke ennå, den trenger noen dager til å slå seg til ro.
Hvor lenge blir du?
-Her? -Ja.
Vet ikke.
Jeg har ikke bestemt meg.
Jeg lever fra dag til dag.
Jeg legger få planer.
Ellers er det ingen riktig reise lengre.
Det eventyrlige blir borte.
Hvordan kan jeg si det?
Slik et godt planlagt liv ikke føles som et riktig liv.
Som ordtaket sier, -
- livet er det som skjer mens vi lager planer.
Sant. Veldig sant.
Skulle ikke du til markedet sammen med Fatma?
Jeg sa hun kunne bare dra. Jeg hadde ikke lyst.
Er du ferdig med den boken jeg lånte deg?
For en stund siden.
Så?
Hva syns du?
Verd å oversette?
Nei, jeg tror ikke det er verd bryderiet.
Om jeg ikke forstyrrer, kan jeg spørre om noe?
Så klart. Men ikke noe om å motstå det onde, er du snill.
Jeg fant en god kilde.
Jeg burde avslutte og sende dette snarest.
Etter begeistringen din å dømme har du funnet noe viktig.
Ikke egentlig.
En oppfølger til forrige artikkel. Den skapte mye engasjement.
-Å? -Ja.
Det sa Vehbi.
Han sa avisen hadde blitt skjelt ut over telefonen.
Du kjenner Vehbi.
Han elsker å overdrive -
- for å få avisen til å virke viktig.
Artikkelen var ikke provoserende.
Enig, men -
- jeg er ikke så sikker.
Hvorfor blander du deg opp i det uansett?
Du er skuespiller. Skriv om det du kan.
Kjære Necla, ofte velger man ikke hva man skriver.
Emnet velger deg, så og si.
Alle kan si eller skrive hva de vil.
Men da vil også resultatet reflektere sin skaper.
Som betyr?
Det er stor forskjell mellom oppfatningene -
- til en ekspert -
- og en amatør.
Men ser man ikke av og til klarere fra utsiden?
I dette tilfellet nei, helt ærlig.
Hvilket tilfelle?
La meg si det slik. Her om dagen -
- leste jeg den artikkelen du gav meg nøye.
Da kunne jeg ikke holde opp, og leste noen andre også.
Og?
Jeg var nok ikke konsentrert før -
- men de føltes helt annerledes denne gangen.
Annerledes hvordan?
Jeg vet ikke.
Har Nihal lest dem?
Nei, jeg tror ikke det.
Hun er ikke så begeistret for artiklene mine.
Burde ikke en hustru lese hva ektemannen skriver?
Jeg vet ikke. Burde hun?
Kanskje hun leser dem i skjul.
Det tror jeg nok.
Hun er ekspert på å kritisere uten å si noe.
Jeg tror ikke hun ville vært objektiv nok uansett.
Samme det.
-Så? -Ærlig talt, -
- ville jeg nok ikke vært så bramfri.
Om hva?
Jeg mener -
En spalte full av pompøsiteter om ting jeg ikke vet stort om.
Pompøsiteter?
Så du finner artiklene mine verre enn jeg trodde.
Nei. Jeg sier ikke at de er dårlige.
Det er noe annet.
Noe annet?
Som hva?
De er liksom..
Middelmådige? Anemiske?
Jeg finner ikke riktig ord.
Harmløse.
Er det dét du mener?
Jeg vet ikke. Kanskje.
Du er veldig mild i dag.
Jeg prøver bare å være oppriktig.
Bravo, hva mer kan jeg si?
Om du vil, kan jeg slutte å være oppriktig.
For sent. Ånden er ute av flasken.
Om du ber om andres mening -
- så må du tåle konsekvensene.
Hva kan jeg si? Det er sant.
I gamle dager beundret vi deg.
Vi trodde -
- du ville gjøre store ting, bli berømt til og med.
Men det hendte ikke.
Elefanten fødte en mus.
Beklager at jeg har skuffet dere.
Det er selvfølgelig ikke din feil.
Det var våre forventninger som var for høye.
Da er jeg beroliget.
Hva med Steppeblomstene?
Hva syns du om den?
For å være ærlig, -
- så er det den artikkelen som fikk meg til å tenke slik.
Å? På hvilken måte?
Hvordan kan jeg si dette? Denne slappe romantiseringen.
Denne naive, lite overbevisende troen på deg selv.
Tar ingen sjanser, som en ting.
Det virker som om skribenten -
- formidler generelle, positive verdier, -
- for å smiske seg inn.
Noen ganger er denne lyriske forkledningen -
- det som får det til å lukte av sentimentalitet.
Du har virkelig latt deg irritere.
Jeg innrømmer at dette er en stil som jeg ikke liker.
Om det du sier er sant, så burde jeg slutte å skrive.
Nei, kjære. Dette er bare min mening.
Heldigvis tenker ikke alle som deg.
Så klart.
Hvem er de?
Jeg skjønner du er nysgjerrig.
Nei. Det er bare fordi du nevner det..
-Jeg har vel ikke fornærmet deg? -Ikke det minste.
Er du sikker?
Kanskje litt.
En skribent kan være følsom når det handler om arbeidet hans.
Men ta det med ro, jeg tåler det.
Men det er ikke sammenhengende, konstruktiv kritikk, dette.
Det er som om dine kommentarer skjuler noe.
Det plager meg.
Så da tenker jeg at det er meg du hater, ikke artiklene.
Det er absurd.
Men slik er det.
Og vi har jo blitt ganske forskjellige nå.
Det må vi akseptere.
Vi ser ting; livet selv, ganske forskjellig.
Det er sannsynligvis naturlig.
Jo eldre man blir, jo mer sær og fastlåst blir man.
Etter en stund virker det helt normalt at du ikke liker de.
Kanskje burde det være slik.
Dette er faktisk noe jeg burde være glad for.
Skjønner du?
Uansett, -
- har jeg ikke lyst til å utdype det.
Utrolig hvordan du alltid vrir deg unna og flyter oppå, som olivenolje.
Du klarer å rettferdiggjøre deg selv, som vanlig.
Necla, kan vi la det ligge? Vær så snill.
Det var noe du ville spørre meg om da du kom inn.
Det er gjort.
Nei. Hva skulle du spørre om?
Temaet for den artikkelen du akkurat sendte.
Nei, det var ikke det.
Jo, det var det.
OK. Religion, moral, slikt noe. Ikke noe som interesserer deg.
Nå forstår jeg.
Du har funnet et offer, og gjør så mye du kan ut av det.
La den stakkars mannen være i fred.
Necla, jeg begynner å miste tålmodigheten.
Hva har det med saken å gjøre?
Jeg burde spørre hva religion, tro, åndelighet har med deg å gjøre.
Har du noensinne vært i en moské?
Har du noensinne bedt, så du kan si noe om det?
Må jeg gå i moskéen for å skrive om religion?
Hvor absurd er det?
Du gjentar at imamens føtter lukter. Hva har du med det?
Mannen gikk 10 km i denne kulda.
Og måtte komme inn hit med de føttene.
Hva er det du prøver å si?
Du vet pokker så godt hva jeg sier.
Nei, det gjør jeg ikke.
Så la meg forklare.
Jeg syns det er falskt å snakke om åndelighet -
- når du ikke har felt en tåre over dine foreldres grav -
- og aldri en gang besøkt den.
Det finnes måter å sørge på, som ikke du kjenner, fru Necla.
Fint, OK. Så bare fortsett.
Jeg skulle ønske min terskel for selvbedrag var så lav som din.
Da ville jeg lett kunne finne ting som var verd å gjøre -
- og kanskje unnslippe denne kjedsomheten.
Jeg fatter ikke -
- at du ikke blir lei av å gnåle slik.
Å involvere seg, være tålmodig -
- er en forutsetning for å trenge dypere og skape noe nytt.
Dessuten, hvilken kjedsomhet snakker du om?
Jeg har ikke hatt et øyeblikk til å la meg kjede.
Og nå for tiden er kjedsomhet en luksus.
Så det var ikke en luksus før, men nå er det det?
Greit, da sier jeg det slik Kjedsomhet er alltid luksus. Fornøyd?
Vi er så forskjellige, vi har så motsatte sjeler.
Det er vanskelig å forstå at vi er i slekt.
Det er vanlig. Søsken er aldri like.
Om en er flittig, er den andre lat.
En er dyktig, den andre er en tosk.
En er utadvendt, den andre innadvendt
Slik er det bare.
-Så? -Så det er normalt.
Jeg fatter ikke at jeg kunne -
- forlate et sted som Istanbul -
- og si ja til å komme og bo sammen med deg.
Min sjel visner her.
Jeg er hjemme der som mitt rom og mine bøker er.
Jeg behøver intet annet sted.
Du må kunne skape din egen verden finne en beskjeftigelse.
Du kjeder deg fordi du sitter og ikke gjør noe.
Du har mistet grepet.
Du som jobbet med oversettelser.
Selv det har du sluttet med.
Selvfølgelig kjeder du deg.
En må arbeide, ha en lidenskap.
Du vet hva man sier, latskap er langt fra ære og ærlighet.
Det avhenger av hva man definerer som arbeid.
Det betyr ikke å løpe omkring uten mening.
Hva betyr det da?
De som tenker mye er som oftest mer aktive enn andre.
Selv om de ikke gjør noe annet.
Så du mener at du er opptatt med å tenke.
Kanskje jeg ikke vet hva jeg skal gjøre.
Jeg har ingen lidenskap som gir meg et mål.
Og så, hva gjør du?
Du kaster bort dine beste år på ubetydelige ting.
Er du ikke lei av denne menings- løse puslingen, som en alkymist?
Å se deg på denne måten gjør meg deprimert.
Necla, hva i Guds navn er det du rører om?
Har du hatt en dårlig natt, eller hva?
Jo mer jeg er enig med deg, jo krassere blir du.
-Ta det med ro. -Å, spar deg.
Jeg er ikke overrasket over at du ble skilt etter alle disse årene.
Ingen mann kunne holdt ut den skarpe tungen din.
På seg selv kjenner man andre, det er sant.
Hva mener du?
-Vel.. -Hvem snakker vi om?
Din bedre halvdel. Dere blir mer og mer lik hverandre.
Du må kaste deg over Nihal også?
Jeg vet hva dere to syns om meg. Men det bryr meg ikke.
Dette er mine tanker, det har ikke noe med Nihal å gjøre.
Hun går omkring som en skytsengel, -
- men i virkeligheten gjør hun ikke det grann.
Stirrer på folk med det foraktfulle blikket.
Er det vår skyld nå, at du ikke gjør noe?
Gjør noe. Ingen stopper deg.
Veldedighet er nå måten å vise seg på, her i huset..
Dåpsritualet til en kvinne som aldri har måttet tjene til livets opphold.
Gud vet hva slags dåp.
Hva vil du ha henne gjøre?
Filantropi er ikke å kaste et bein til en sulten hund.
Det er å dele det, når begge er like sultne.
Alle gjør det man kan, slik man kan. Hva er galt med det?
Spør deg selv, hva får du ut av dette.
Du hører ikke etter. Hva har det med saken å gjøre?
Andre har funnet det du leter etter i det hullet for lenge siden.
Hold opp med å piske en død hest.
Det er bortkastet tid. Intet nytt kommer ut av det.
Så fortell meg det du. Hva er "nytt"?
Du er idéenes mann, ikke jeg.
Jeg kan ikke lære deg det.
Jeg er interessert i det universelle, selv om det ikke virker nytt.
For Guds skyld, Aydin.
Vær realistisk for en gangs skyld. Vær så snill.
Denne ene gangen.
Se hvem som snakker om realisme.
Å forholde seg til kunst, streve for åndelig utvikling -
- er alkymi, sier du?
Nei, kjære, hva jeg sier er dette.
Om alle dere tenkere tenkte på å løse de store problemene, -
- så ville alle disse bagatellene løse seg av seg selv.
Om du går opp i en ballong for å se byen, -
- så unngår du ikke å se trær, elver og marker også.
Men nei, du henger deg opp i en bagatell.
Lat, feig og konservativ.
Da er vi i gang igjen.
Vi behøver ikke være enige. Hvorfor fortsetter vi å krangle?
Vet du hva ditt problem er?
For ikke å lide, så lurer du deg selv heller.
Ja, slik er det.
Men man må ha mot til å møte sannheten.
Om du søker noe mer håndfast, -
- må du være destruktiv når det er nødvendig, kjære Aydin.
Men siden du er skuespiller, så har du glemt å være ekte; være deg selv.
Du hopper fra en personlighet til en annen, som en gresshoppe.
Men det er noe som heter å leve med seg selv.
Så du vil at jeg skal være ærlig? Hør på dette, da.
Du er et menneske dømt til ensomhet og kjedsomhet i livet.
Fordi du er feig, Og fordi du er lat.
-Jeg? -Ja.
Du er vant til å leve som en parasitt, og venter at alle skal hjelpe deg.
Du oppfører deg som om verden skylder deg noe.
-Ta det med ro nå. -Jeg er rolig.
Uansett hva du gjør og sier, -
- forventer du at det blir godtatt.
-Tror du det er mulig? -Det er ikke hva jeg vil.
Hvor får du slike tanker fra?
Du er selv ikke oppriktig, uten å være klar over det.
-Jeg? -Ja.
Flott.
Jeg sverger, hver gang du kommer inn den døren -
- ber jeg om at du ikke skal si noe irriterende.
Mens du sitter taus bak meg, føler jeg blikket ditt i ryggen, -
- ute etter å diskutere, bare for å unnslippe kjedsomheten.
Og jeg blir nummen i ryggen.
Jeg har ukjente evner.
Som om noen stryker en iskald hånd over ryggen min.
Jeg blir kald innvendig, jeg kan ikke skrive.
Aydin, hva sier du?
Må du alltid være så irriterende?
Du er sint.
Hør, dette driver alle bort.
Ingen mann, ingen venner, ingen. Du er helt alene.
Tar jeg feil?
Er det oppriktig nok, eller skal jeg fortsette?
Ja, det er en svært personlig oppriktighet. Du har rett.
Å tenke er viktigere enn å handle.
Pån igjen.
Den tidløse unnskyldningen til feiginger og latsabber.
Er det hva du regner med?
Litt av en tirade.
-Hei. -Hallo.
-Hvordan går det? -Bare bra takk. Og du?
Fint, takk.
Jeg vil sjekke ut. Nå.
Å?
Fordi jeg reiser svært tidlig i morgen.
Drar du allerede.
-Jeg skjønner. Så snart? -Ja, beklager.
-Du vil bli savnet. -Tusen takk.
-Har du trivdes? -Ja, så klart.
Har du hatt det hyggelig?
Ja. Jeg er så veldig glad for å ha vært her.
Det er et flott rom.
Godt, godt. Det gleder meg.
-Hvordan har du det? -Hei, hvordan går det?
Jeg visste ikke at du kom.
Jeg inviterte herr Suavi.
Det forsto jeg.
Feirer dere noe?
Nei, vi har bare et møte.
-Et møte? -Ja.
Hva er så hemmelig? Er det Heimevernet?
Fortalte jeg det ikke? Det gjorde jeg.
Når?
Husker ikke, men det gjorde jeg. Du sa "hmm" eller noe slikt.
Jeg syns det var rart at du ikke var interessert.
Sa jeg "hmm"? Det husker jeg ikke.
Spiller ingen rolle, det angår ikke deg uansett.
Som om ikke du visste det.
-Nihal. -Ja?
Hvor var det du sa det til meg?
Jeg husker ikke.
Hørte du ikke, det angår ikke deg uansett.
Skal jeg ta frakken din, herr Aydin?
Hvor er Necla?
På rommet sitt.
Hvorfor det? Er hun lei seg?
Nei. Skal jeg gå og se etter?
Nei. Har hun ikke vært nede i dag?
Jo, sikkert.
Hvorfor spør du?
Ikke noe. Bare gå du.
Så?
Jeg trodde du aldri gikk noe sted.
Egentlig gjør jeg ikke det.
Nihal ringte, og jeg kunne ikke si nei.
Hør her...
Ikke la dem flå deg.
De er umettelige. Og du kan ikke si nei.
Se på meg. Ser jeg så troskyldig ut?
Jeg bare advarer deg. Du er en gammel venn.
Så ikke kom til meg om du angrer senere.
Fatma, kan du hente en kaffe til meg?
Jeg tar en kaffe, og så går jeg.
-Hvorfor gå? Bli. -Nei, jeg har ikke lyst.
-Hvorfor ikke bli litt? -Nei takk.
-Velkommen, Levent. -Hei, alle sammen.
-Hvordan går det? -Bra.
La meg ta jakken.
Lærer, hvor var du? Jeg skulle til å dra.
På Armékontoret. Kommandantens frue var der.
Så?
Folk er hyggelige mot sine koner i offentlighet.
Men om de fikk sjansen, -
- ville de hatt dem i en sekk og kastet dem i vannet.
Hallo. Jeg er Aydin, Nihals mann.
Sier du det? Hyggelig. Jeg er Levent, læreren.
-Det skjønte jeg. -Å? Hvordan?
Du kommer ofte. Jeg har hørt om deg.
Jeg vet ikke hva du gjør...
Fru Nihal kan forklare det bedre, -
- men vi samler inn penger for å oppgradere dårlige skoler.
Siden fru Nihal ble med, har vi hatt stor framgang.
-Så bra. Bravo. -Takk.
Venner, la oss sitte ned?
Værsågod.
Levent, hva kan jeg tilby deg?
Din berømte kaffelikør, om jeg kan.
Så klart. Noen andre?
Herr Suavi?
Jeg også, men senere.
Jeg tar en te, Nihal. Takk.
Hør her, Bülent.
Hvor mange lokale barneskoler er der?
Levent, ikke Bülent.
Tre i sentrum.
Og hvor mange elever?
Vel, vi har 75 -
- pluss 150 der. 250-300 totalt. Hvorfor det?
Det er ikke så mange. Jeg trodde det var flere.
Se, det snør!
Om det fortsetter, blir det vanskelig å kjøre.
Aydin -
- kan du komme hit? Det er en lampe som ikke virker på kjøkkenet.
Kommer.
Hvilken? Denne?
Unnskyld, det var bare et påskudd for å få deg ut hit.
Ikke ta det ille opp, men -
- dette er et lukket møte.
Og?
På dette møtet skal vi prøve å konkludere -
- måneders arbeid.
Så?
Jeg må be deg om å la oss få være i fred.
Dere kan si hva dere vil.
Skjuler du noe for meg?
Det er ikke det det handler om.
Nihal, syns du ikke at dette er litt uhøflig?
Hva mener du?
Alt jeg sier er at dette er et lukket møte.
Ingen i dette landet ville trodd det.
Menn over alt, men ektemannen nektes.
Ikke vær latterlig.
Det er kvinner der inne. Og flere kommer.
Men når du er der, blir det så vanskelig, det er alt.
Du stikker nesa di i alt.
La oss få gjøre det som vi vil.
Om jeg hadde et møte, og du kom inn, -
- ville jeg aldri ha oppført meg slik.
Jeg skjønner det ikke.
Det er uforståelig.
Vi har holdt på i et år nå.
Du har aldri vist noen interesse, og så kommer du til siste møte.
Det er meg som ikke forstår hva du vil.
Jeg vil ikke noe.
Jeg ville gått etter en liten stund uansett.
Det som gjør meg sint, er frekkheten -
- i å si dette til meg.
Jeg sa det ikke foran andre.
Jeg ba deg komme hit, og jeg spør deg pent.
Hva mer kan jeg gjøre?
Jeg vet ikke.
Men jeg vet godt at jeg ville aldri ha gjort noe slikt mot deg
Det er sikkert.
Skal vi begynne nå igjen.
Jeg holder ikke ut.
Greit.
Som du vil.
Jeg går, så kan du bli.
Hva skjer?
-Jeg må dra. -Så snart?
Når man må dra, så må man dra.
Det er stålis ute. Det kan være farlig.
Det gjør ikke noe.
Vi liker fare.
Flott.
-Så hvor skal du? -Vi får se.
Dit veien tar meg.
Var Hidayet nede?
-Ja, jeg sjekket ut hos ham. -Det var ikke det jeg mente.
Behøver du noe? En matpakke?
Nei takk.
Uansett..
Bra.
-God tur. -Takk.
Ikke glem oss.
Nihal, forstyrrer jeg?
Ikke gjem de, jeg skal ikke se.
Jeg ville bare spørre om en ting.
Så spør, Aydin.
Jeg hørte at dere fikk inn penger i går.
Stemmer det?
Ja det gjorde vi. Hva så?
Hvorfor sa du ikke noe?
Måtte jeg?
Nei, men jeg ville satt pris på det.
Kanskje ville jeg ha gitt et større bidrag.
Jeg tror ikke det er noen god ide.
Vi klarer oss fint på egen hånd.
Vi behøver deg ikke, takk.
Kom igjen.
Det er alltid behov for mer.
Jeg er tross alt velstående.
Hva er mer naturlig enn å bidra til et utdannelsesprosjekt.
Men ingen forventer seg noe fra deg.
Ikke fra deg heller, kjære.
Og likevel har du store komitéer i huset, uten mitt vitende.
Ikke sant?
Hør på meg, Aydin, vær så snill.
Vi har levd i fred i to år, -
- hver med sitt.
Hva har plutselig endret seg?
I går ville du ydmyke meg og mine gjester.
-Tror du ikke jeg så det? -Jeg?
Det falt meg ikke inn.
Kom igjen, for Guds skyld.
Jeg var så sint sist natt at jeg ikke fikk sove.
Om vi begynner å krangle og slåss som vi gjorde før, -
- så kan jeg ikke bli her.
-Er det en trussel? -Hvorfor skulle jeg true deg?
Jeg sier bare hva som kan skje.
La oss si at du drar.
Hvor ville du dratt?
Hvorsomhelst. Jeg vet ikke.
Til Istanbul.
Få meg en jobb og arbeide.
Nihal, min kjære.
Er du ennå ikke lei av den leksa?
Som om jeg holder deg her med makt.
Jeg har vel aldri stanset deg?
Dra når du vil. Kanskje du burde. Prøv.
Finn en jobb, med minstelønn.
Fra 8 til 6.
Etterpå kan du redde verden, om du har overskudd.
Jeg gjør det om jeg må.
Mye bedre enn å kaste bort livet -
- og leve som en parasitt med en arrogant mann som deg.
Takket være deg, slenger jeg omkring her.
Snylter på deg, bruker dine penger.
Og betaler for det med min frihet og min ubrukelige lojalitet.
Vet du hvordan det føles å gi bort selv litt av andres penger?
Nei, det gjør jeg ikke.
Hvorfor?
Fordi jeg har slitt hele livet for ikke å vite det.
Jeg hadde ikke noen god barndom eller ungdom.
Du har det for lett, det er ditt problem.
Du vet ikke hva takknemlighet betyr.
Dessuten ber jeg om at du -
- holder opp med disse hemmelige møtene i mitt hus.
Jeg vil kun ha nære bekjente i huset.
Hvis den gjengen vil drive med vel- dedighet, får de finne et annet sted.
Ingen får komme her og bråke midt på natta.
Det tillater jeg ikke.
Og den lærerslampen bryr seg egentlig ikke.
Skolen trenger ditt og datt.
Det han egentlig vil er å lure livstrette nevrotikere som deg.
Hvorfor tror du ikke på meg, Nihal?
Hvorfor er du så urettferdig?
Jeg sverger på at det eneste jeg ville når jeg kom, -
- var å hjelpe deg, støtte deg.
La meg være i fred, Aydin. Jeg ber deg.
La oss holde oss borte fra hverandre for en stund. Enten drar du eller jeg.
Eller la oss gå fra hverandre, jeg vet ikke.
Greit, ingen grunn til å bli dramatisk.
Jeg drar uansett.
Det bestemte jeg for en stund siden.
Jeg drar til Istanbul for en tid.
Jeg har ting jeg må ordne med boka mi også.
Men jeg har mine tvil om denne innsamlingsaksjonen din.
Det syns jeg er viktig.
Jeg kan ikke dra før det er i orden.
Så, kan vi sette oss ned og se på det -
- rolig, som to siviliserte mennesker?
Vær så snill.
Nihal, jeg ber pent. Kom og sitt her.
Kom igjen.
Nihal, kan du komme hit?
Nihal, kjære.
Det er åpenbart at du satte dette i gang -
- fordi du bryr deg om mennesker. -
- og du har en samvittighet.
Jeg leter ikke etter en sammensvergelse.
Tvert imot, skal jeg støtte deg i alt.
Selv om jeg respekterer din intelligens og dine følelser -
- spesielt dine følelser, -
- så kan jeg ikke tillate en suspekt affære som kan påføre oss -
- problemer som vi ikke kan forutse nå -
- kanskje ruin fra dine og disse slynglenes gjerninger.
Uansett hvor gode hensikter du har.
Husk; "veien til helvete er brolagt med gode hensikter."
Til å begynne med, så har du ingen erfaring.
Du vet ingenting om livet.
Du er for uforsiktig.
Du er lett å lure.
Du stoler uten videre på andre.
Du har samlet deg alle disse merkelige hjelperne.
Dette er svært skummelt, Nihal.
For å si deg sannheten, -
- slik det ser ut, kan det kun skje to ting.
Først, ingenting blir gjort for skolene.
Dessuten kan du tape en formue, fordi det er gjort dårlig forarbeid.
Da er navnet ditt skitnet til.
Pengene er ikke så viktige. Det kan jeg dekke.
Men hva med navnet ditt; navnet vårt?
Når ting først kommer ut av kontroll, -
- kan du ikke tenke deg all sladderen.
Alle kommer til å si at vi underslo midlene.
Og da står du helt alene..
Alle blir borte.
Og vi får skylden.
Bare kom til poenget.
Poenget er dette.
Jeg var glad for at du fikk inn midler.
Men for å være ærlig, var jeg også bekymret.
Det behøves mer enn entusiasme for dette.
Så jeg følte behov for å bidra, -
Så vi ikke får problemer i framtiden.
-Behov? -Ja.
Ellers hadde jeg dratt til Istanbul. Men først må dette ordnes opp i.
Dette er risikabelt, Nihal. Det er ikke en lek.
Det har vært flere tilfeller av svindel i det siste, -
- og alle de nye lovene. Kjenner du de?
Kom til poenget. Hva vil du?
Jeg vil se alle gaver og utgifter.
Og listen over de som er med.
De er sikkert pålitelige, men det er best å være sikker.
Mener du det alvorlig?
Nihal, kan vi bruke fornuft, er du snill.
Stoler du ikke på min erfaring og min oppriktighet?
Jeg er ennå ikke sikker på hva du er ute etter.
Hva kunne jeg være ute etter?
Hva kunne det være?
Jeg prøver bare å holde min familie ute av vanskeligheter.
Det har jeg rett til, ikke sant?
Nå, -
- la meg se en oversikt over gaver og utgifter.
Er det noe galt, finner jeg det på et øyeblikk.
Jeg vil bare se hvordan det ser ut.
Jeg har intet å skjule. Hvem som helst kan få se.
Der er de, bare se.
Disse?
Dette forstår jeg ikke noe av.
Har du ikke et diagram som viser gavene?
Vi har de signerte dokumentene.
Nihal, kjære.
Du har tydeligvis ikke en anelse.
Hvordan kan det ha seg?
Hvorfor har du ikke et diagram som viser alt på en gang?
Og du må ha en kopi av kvitteringene for gavene.
Har du det?
Nei.
For penger eller varer, -
- må du ha en faktura eller en kvittering.
Har det blitt gjort?
Det tror jeg ikke.
Men dette er svært viktig.
Svært viktig.
Hva om de vil ha skattefradrag for gavene?
Eller om de prøver å snyte på skatten?
Du får skylda og ender i fengsel.
Jeg er lei for det, men dette er viktig.
En ting til. Kvitteringer må være nummererte og på en egen liste.
Har det blitt gjort?
Jeg tror ikke det.
Ingen fare. Jeg skal begynne på det, så slipper du bekymre deg
Ja, gjør det.
Gjør som du vil.
Greit.
Da gjør vi det slik.
La meg ta med alt dette til kontoret mitt.
Jeg har noen programmer jeg kan bruke.
Du skal få vite hva jeg syns så fort jeg har sett gjennom det. Greit?
Hører dette også til?
Ok.
Er det alt, du er sikker? Er det mer, så la meg få det også.
Ta det.
Ta alt. Ikke legg igjen noe.
Det var alt jeg hadde igjen. Bare ta alt sammen.
Ta alt jeg har.
Kjære Nihal, Hvorfor sier du slikt?
Ta alt.
Ta det, du kan ta alt.
Ta dette også.
Her.
-Ta det. -Hva gjør du?
Kjære Nihal.
Du oppfører deg som et barn.
Hva kan jeg si?
Når du forstår hvor viktig dette er, -
- så vil du takke meg.
Vent og se.
Nihal, hør her.
Her er alle dokumentene dine.
Jeg har ikke sett mye på dem.
Fordi jeg ombestemte meg.
Jeg skal ikke blande meg inn.
For å være ærlig, føler jeg meg litt lat.
Jeg har allerede nok å gjøre. Så gjør som du vil.
Dessuten drar jeg i morgen, har jeg bestemt meg for.
I det minste til vinteren er over.
Hotellet er aldri travelt om vinteren. Hidayet er her.
I morgen drar jeg til Istanbul.
Nihal, hold opp, for Guds skyld!
Jeg sa at jeg drar, hva mer vil du?
Din menneskevennlighet gir meg tårer i øynene.
Husker du?
En gang sa du til meg -
- at om jeg kunne endre noe av min oppførsel, -
- så ville du tilgi meg helt.
Husker du?
Det betyr -
- at for deg er jeg skyldig i noe.
Derfor ber jeg om at du, -
- rolig og kortfattet, -
- på en måte jeg kan forstå, -
- forteller meg -
- hva jeg er skyldig i.
Jeg er for trett, jeg kan ikke snakke nå.
Kanskje senere.
Hva slags skyld er det?
Hva har jeg gjort mot deg?
Er det det at du er ung og vakker og vil leve ditt eget liv?
Jeg er mye eldre enn deg, og du hater meg for det?
Er det min skyld?
Du måtte ikke gifte deg med meg.
Jeg har aldri innskrenket din frihet.
Du lever som du vil, uavhengig, i din del av huset.
Du har til og med satt opp en stor komité her.
Vil du ha ennå mer frihet, er den din.
Ingen holder deg tilbake.
Jeg mener det.
Om du vil skilles, er det også greit.
Jeg vil ikke ha noe av det.
Så klart ville jeg gifte meg med deg.
Det er ikke at jeg er ung og du er gammel, -
- eller at jeg kunne elske en annen, om jeg var fri.
Jeg har uansett alltid følt meg eldre enn deg.
Men du er en ufordragelig mann.
Du er egoistisk, spydig og kynisk.
Det er det som er galt med deg.
Det er mulig. Kanskje er jeg slik, jeg vet ikke.
Men jeg kan i det minste innrømme mine feil, av og til.
Men jeg har aldri sett deg ta ansvar for noe.
Tar jeg feil?
Om du har tenkt å gnåle hele natta, så må jeg si fra -
- at jeg ikke har styrke til å svare deg noe mer.
Jeg vil ikke gnåle i det hele tatt.
Men jeg må spørre igjen.
Jeg behøver å vite det.
Hva er jeg skyldig i?
Hva slags skyld snakker vi om?
Hva har jeg gjort mot deg?
Sant.
Du er faktisk en velutdannet, -
- ærlig, -
- rettferdig og samvittighetsfull mann.
I det store og hele er du slik, det nekter jeg ikke på.
Men av og til bruke du disse egenskapene til å kvele andre.
Til å knuse og ydmyke dem.
Dine høye prinsipper får deg til å hate hele verden.
Du hater de troende, -
- siden tro for deg er et tegn på tilbakeståendehet og uvitenhet.
Men du hater også de ikke-troende for sin mangel på tro og idealer.
Du misliker de gamle -
- fordi de er konservative hyklere som ikke tenker fritt.
Og du misliker de unge for at de tenker fritt -
- og kaster vrak på tradisjonene.
Du forvarer samfunnets dyder.
Men du mistenker alle for å være tyver og banditter, -
- så du hater mennesker også.
Du hater praktisk talt alle.
Bare en gang, -
- ville jeg sett deg forsvare noe som ville ha kostet deg noe -
- og ha følelser som ikke bare tjente deg selv.
Men det er ikke mulig.
Før hindret du oss i å gå fra hverandre, med mange triks.
Kanskje har det nå slått tilbake.
Jeg var for ung til å dra.
Hadde hverken mot eller penger.
Eller noe bedre sted å dra.
Men skammet du deg aldri over å se -
- en ung, frisk, stolt og livlig kvinne -
- visne bort -
- i tomhet, kjedsomhet og frykt?
I våre første år følte jeg frykt.
Nå skammer jeg meg.
Mine beste år har gått til spille.
Jeg har lagt fra meg alle mine gode egenskaper for å strides med deg.
Jeg har blitt hard, krass, innadvendt og mistenksom.
Hva mer kan jeg si?
Jeg vet ikke en gang om jeg kan uttrykke noe mer.
Men våre veier har nå skiltes, selv om vi bor under samme tak.
Vi burde gå hver vår vei.
Vi kunne ha hatt et bedre liv.
Men nå er det for sent.
Du kan ikke vite det, men -
- folk som meg som vokste opp i landsbyer uten strøm,
- forstår gleden ved å oppholde seg -
- i et varmt og koselig rom som dette, -
- og lytte til min kone stemme, -
- selv om hun forteller meg hvor fæl jeg er.
Vår ungdom var svært kjedelig, Nihal.
Vi visste ikke hvordan vi skulle bli lykkelige.
Så vi vet kanskje ikke hvordan vi skal gjøre andre lykkelige.
Men som jeg sa, -
- så hadde vi ingen dårlige hensikter.
Vi begynte med gode intensjoner og rene, uskyldige drømmer.
Vi ønsket oss et bedre liv og et bedre samfunn.
Beklager, men jeg tror ikke på deg.
Jeg har hørt alt sammen før. Du er ikke på scenen mer.
Alle begynner med gode hensikter.
Men som du sa, veien til helvete er brolagt med gode hensikter.
Så at dette betyr ingenting.
Alle de fine ordene er latterlige for meg nå.
Når du begynner å snakke slik, -
- føler jeg at du prøver et nytt triks for å få det som du vil.
Og likevel har jeg aldri forstått hva du egentlig vil med meg.
Likevel, -
- ber jeg en gang til.
Uansett hva du vil kalle mine handlinger, -
- selvbedrag eller kvinnelig logikk, -
- så la meg være i fred.
For dette er min eneste trøst.
Jeg har brukt hele min ungdom til å kjempe mot deg.
Takket være dette arbeidet, begynner jeg å tro på meg selv igjen.
Jeg har funnet en mening med mitt kjedelige liv her.
Et formål som gjør meg stolt.
La meg i det minste ha det.
Nihal, kjære.
Du er en godhjertet, -
- smart, rasjonell og fornuftig kvinne.
Alt du sier og gjør er svært fornuftig.
Virkelig.
Men -
- å ikke se en mann for det han er, å tilbe ham som en gud -
- og så bli sint på ham, -
- fordi han ikke er en gud.
Syns du det er rimelig?
Jeg skulle ønske jeg var den vellykkede, karismatiske skuespilleren du ønsket.
Men det er jeg ikke.
Jeg er en enkel mann.
Og hva verre er, det ønsker jeg å forbli.
Uansett -
- så drar jeg i morgen tidlig.
Ikke vær redd, jeg kommer først tilbake til våren.
Men gi meg den listen, -
- så jeg kan gi et lite bidrag.
Gjør som du vil. Jeg bryr meg ikke.
Listen ligger der, skriv hva du vil.
Jeg førte det som en anonym gave.
Og legger pengene her.
Ok?
Jeg håper det blir som du vil.
Gjør som du vil.
Og ikke glem at jeg er der om du trenger hjelp.
Men pass deg for den læreren.
Han virker som en luring på meg.
Den typen kan jeg lukte på lang avstand.
Jeg foreslår at du arbeider med de -
- som er samvittighetsfulle, har prinsipper og moralsk sans.
En dag forstår du bedre.
Samvittighet. Moral.
Idealer, prinsipper.
Meningen med livet.
Dette sier du alltid.
De ordene du alltid bruker for å ydmyke og såre -
- eller å nedvurdere noen.
Men spør du meg, -
- om noen bruker disse ordene så mye, -
- så er det ham du bør være skeptisk til.
Jeg er sliten.
Nå vil jeg sove, om det er greit for deg.
Necla?
Fortsett.
Burde vi sjekke en gang til før vi drar?
Jeg har allerede ringt.
Ingen fly, men togene går.
Er du sikker?
Jeg ringte for litt siden.
Togene går.
Ikke vær bekymret.
Fint.
Så la oss dra.
Hallo.
Istanbul-toget kommer, ikke sant?
Ingen problemer. Det er på vei.
Forsinkelser?
Så klart, en halvtime eller en time.
-En halvtime eller en time? -Det stemmer.
-Men det kommer helt sikkert? -Sannsynligvis.
OK, takk.
-Det kommer, men forsinket. -Jeg hørte ham.
Koffertene dine er der.
Jeg drar tilbake om det er greit?
Kan hende de behøver meg.
-Skal jeg dra eller bli? -Hva?
Kan hende behøver de meg på hotellet.
Skal jeg dra eller bli her?
Vent.
Min venn, kan du flytte deg litt?
Det trekker fra døra.
Vi er sammen. Om du bare flytter deg litt.
Jeg sa at det trekker. Sitt her.
Hvordan er veien til Suavi?
-Herr Suavis gård? -Ja.
Det er langt dit.
Det var ikke spørsmålet.
Kommer bilen fram?
Nei, det går ikke.
Landsbyveien er håpløs på snøføre.
Bra, da drar vi dit.
Hei, for en overraskelse!
Vi var i nærheten og ville gjengjelde besøket.
Så klart. Kom inn. Inne er det varmt.
Kom inn.
-Takk. -Denne veien.
-Sitt ned, få varmen i dere. -Takk.
Jeg ventet Levent.
Så jeg trodde det var ham.
Men med Levent vet man aldri -
- om han kommer.
Vi møtes hver lørdag ettermiddag.
Vi går på jakt morgenen etter.
Du vet. To ungkarer. Vi lener oss på hverandre som skistaver.
Suavi, kan jeg strekke ut benet?
-Ja visst. -Jeg har krampe.
Høyere opp. Slik ja.
Så godt.
Varmt og godt.
Behagelige sofaer.
Dere må være kalde.
Vent, jeg har noe som hjelper.
En sup av dette, så forsvinner kulda.
La oss se om dere liker det.
Denne tar vi med når vi går på jakt.
Vi heller noe på flaskene.
Det er iskaldt der ute.
Læreren er ung.
Sterk som en okse.
Men jeg trenger dette for å holde følge.
Helst ikke. Jeg er ikke vant med det.
Har du urte-te...
Det kan du drikke hjemme. Her, gjør som jeg sier.
Greit nok. Takk.
Slik skjemmer jeg meg selv bort. Hva mer er det?
I vår alder fortjener vi det.
Jeg føler meg varmere nå.
Takk.
Ovnen brenner fint.
Jeg varmer ikke opp hele huset lenger.
Etter at min kone døde, har jeg stengt av rommene.
Jeg bruker dem som lager.
Og satte inn denne ovnen her.
Det er som et gjemmested. Her krøller jeg meg sammen.
Og det sparer strømkostnader.
Forresten, hva gjorde du med brevet?
Hvilket brev?
Det du leste opp for Nihal og meg.
Garip, jenta, hjelp, og så videre.
Ikke noe.
Lærer! Du kom.
Absolutt. Herr Aydin, hyggelig.
Takk, Levent.
-Bli sittende. -Foten min sover.
Om den bare sover, så går det bra.
Hallo.
Vi var i nærheten, -
- så vi stakk innom.
God ide!
Hvor ille er veiene?
Forferdelige. Det var så vidt jeg kom meg hit.
Herr Aydin, jeg er ute om du trenger meg.
Greit.
-Hidayet. -Ja, herr Aydin.
Hør her.
Unnskyld.
Hør her.
Ikke si det til noen at jeg er her.
Så klart.
Hva skal jeg si da?
Ikke noe.
Nei, jeg mener om de ringer.
Finn på noe. Ingen må vite at jeg ikke dro.
-Greit. -Vær forsiktig.
Hos deg tenkte jeg; endelig noen verd snakke med.
Men så forsvant du.
Takk. Det var ting jeg måtte ta meg av.
Jeg måtte gå.
I dag er min lykkedag.
-Værsågod. -Takk.
Drikk opp, det får deg til å tenke klarere.
Hei. Hva gjør du?
Hør her.
Ikke si noe til fru Nihal eller noen.
Du vet Suavi. Vi er på gården hans.
Han dro ikke.
Han ombestemte seg.
Hva vet jeg? Hvordan kan jeg spørre ham?
Ikke prat tull. Hvorfor skulle jeg lyve?
Hva sa du?
Fatma, ikke begynn igjen.
Det er iskaldt. Hva kunne jeg gjøre? Er du gal?
For Guds skyld.
Da jeg var barn, -
- brukte jeg å leke i hagen her.
Det følts som om livet ville vare evig, med min mor og far.
Hvor er alt det nå?
Noen ganger lurer jeg på hva som hendte. Når ble huset så tomt?
Når endte mammas lille gutt opp -
- som en full og ensom gammel mann?
Jeg ble gift.
Fikk et barn.
Hvor er de?
Kona i graven, datteren langt unna.
Det jeg sier er, -
- siden det er visse ting en ikke kan endre på -
- må man være litt fleksibel.
Ikke dømme andre så fort.
Godta ting som de er.
Er det ikke varmt her inne?
Skulle vi ha åpnet et vindu?
Ja visst, gjør det.
Skal vi flytte oss over dit også?
Greit.
-Gå du, jeg henter noe. -OK.
Det er varmt og jeg har drukket.
Jeg føler meg søvnig.
Det ville vært bedre å la være.
Men nå er det for sent.
Så, Levent, hvor gammel er du?
35.
-Å? Du ser ikke slik ut. -Men det er jeg.
Familie?
Hjemme, i Yozgat.
Min eldre søster og mor.
Har du ikke tenkt på å gifte deg?
Tja..
Det er skjebnen. Har ikke hendt.
Jeg har ikke møtt den rette.
Og jeg tjener ikke nok. Så det har ingen hast.
Men det du tjener her, -
- burde vel være nok.
Det ville det, herr Aydin.
Men jeg sender halvparten til min mor.
Hun sparer for min søster.
La henne gifte seg. Det er hennes tur først.
Så meg. Jeg har ikke hastverk.
Hvor lenge har du vært her?
Dette er mitt fjerde år.
Har du tenkt å bli?
Jeg kunne dratt, men man blir vant til et sted.
Og det er det vi gjør sammen med fru Nihal.
Jeg vil være med og fullføre det.
Det er ikke noe problem.
Det er alltid noen som vil være med på slikt.
Du har rett. Det er det.
Da jeg var liten, så stammet jeg.
-Å? -Ja.
Jeg tilbrakte hele barndommen i taushet.
Om jeg prater for mye nå, så er det derfor.
Så, unnskyld om jeg snakker for mye.
Si fra i tilfelle.
Snakk så mye du vil.
Det fortjener du, min venn.
Jeg foretrekker uansett å lytte.
Nå er du advart.
Grillede kastanjer.
Å ikke spise er en synd.
Kastanjemannen er her, mine herrer.
Han har brakt oss kastanjer.
Ja?
Hallo.
Unnskyld at jeg forstyrrer.
Jeg er her for å treffe Hamdi hodja.
Er han inne?
Et øyeblikk.
Fru Nihal?
-Velkommen. -Takk.
Beklager, jeg var innenfor, Jeg kunne ikke...du vet.
Hva kan jeg gjøre for deg?
Beklager at jeg kommer så sent.
Nei, ikke i det hele tatt.
Passer det?
Visst, så klart. Kom inn.
Vær så snill, kom inn.
Ikke stå ute i kulda.
Takk.
Kom og sitt ved ovnen.
Det går bra, Jeg har det fint her.
Det er kaldt her. Ikke ta av skoene.
Takk, jeg blir ikke lenge. Jeg sitter her.
Ja vel.
Hvordan har du det? Ikke noe galt, håper jeg..
Ikke misforstå. Men å se deg her, alene.
Jeg lurte på hvordan det gikk med Ilyas. Vi var redde for ham.
Vi hørte at det gikk bedre, men jeg ville likevel komme forbi.
Ilyas er mye bedre nå.
Takk Gud, han er bra nå. Feberen er borte også.
Vi var bekymret over det, men i går åpnet han øynene.
Han kan ikke gå på skolen ennå, og hjemme kjeder han seg.
Ellers har han det bra.
Det er ikke så greit.
Jeg ble bekymret da jeg hørte at det var lungebetennelse.
Men moren har tatt godt vare på ham.
Og han tok medisinen sin og ble bedre. Flink gutt.
Du har rett.
Takk.
Herr Aydin er ikke med?
Nei, Jeg kom alene.
Å? Velkommen igjen.
Du må være kald, det er iskaldt ute.
La os drikke te. Sevda!
Jeg går ut på kjøkkenet.
-Ikke for min del. -Neida, bare hyggelig.
Leser du lekser?
Hva?
Ja.
-Hva er det? -Matte.
Liker du matte?
Ja.
Så hva skal du bli? Ingeniør?
Nei.
Hva da?
Politimann.
Hvorfor det?
God kveld, frue.
God kveld. Og hvem er du?
Mor; fru Nihal er gift med utleieren vår.
Har hun kommet tilbake med TVen?
Nei, mor. Det er en annen sak.
Kom, mor.
Jeg vil ha tilbake TVen. Jeg så på imamen.
Fru Nihal er her for noe annet.
Å se til Ilyas.
-Såre knær? -De verker.
-La oss dekke dem. -Nei, jeg vil ikke.
Greit.
Du tar meg ikke til lege.
Mor, du skjemmer oss ut foran fru Nihal.
-Du nektet, husker du? -For lang kø.
De kan ikke ta seg av meg der. Jeg trenger en privatlege.
Vær så snill -
- jeg sa vi skulle gå dit også.
Du nektet å gå til vår Samet.
Husker du hva moren hans gjorde mot meg?
Men sønnen er ikke moren.
Legen skal komme.
Greit, jeg skal bringe legen hit.
Så kan han se til moren min her.
Sevda, gi meg bønnekjedet.
Jeg beklager.
Ikke tenk på det.
Som ung blir man prøvd for sin respekt, og senere sin medfølelse.
Gud velsigne våre eldre.
"Om de unge kunne vite, om de eldre kunne gjøre."
Jeg skal ikke forstyrre stort lenger.
Jeg behøver å snakke med deg.
Ja visst, vær så god.
Om det går greit, under fire øyne?
Hvorfor ikke?
Vi kan gå inn dit, men det er nok litt kaldt.
Fint, det gjør ingenting.
La oss gå inn. Sevda!
Legger du på ovnen.
Jeg skal hente teen din.
-Takk. -Vær så god.
Hvor mange rom er det?
Før var det to.
Så tilføyde vi dette.
Vi fikk lov av herr Aydins far, herr Sami.
Så nå har vi tre rom.
Dette er mitt rom.
Det er litt kaldere her enn i de andre.
Men vi har en peis for når det blir veldig kaldt.
Heldigvis ikke dette året.
Det er sant.
Herr Hamdi, det er noe jeg ønsker å spørre om.
Værsågod.
Herr Ismail, din yngre bror...
-Eldre bror. -Unnskyld.
Hva gjør han?
Han har ikke arbeidet på en tid. Før jobbet han i minen i Tozlu.
Uheldigvis kom han bort i noe bråk.
Han var i fengsel i seks måneder.
Siden har han ikke hatt arbeid.
Om du ikke har noe imot at jeg spør, -
- hvorfor var han i fengsel?
Hva gjorde han?
Gud vet at dette er pinlig.
Jeg skulle ønske du ikke kjente oss på denne måten.
Men vi skal ikke skjule det som er kjent for Gud.
Alle vet det sikkert uansett.
Det var noen slubberter i byen som plaget hans kone Sevda.
Dette fant vi ut senere.
En natt ble vi vekket av bråk. Ismail stormet ut av sengen, -
- for å jage noen ute på gata.
Jeg skammer meg over å si, -
- at de stjal Sevdas undertøy fra klesnora.
Ismail fikk ikke fatt i noen.
Men han tok det ut på Sevda.
Hun visste ikke noe om det, stakkars.
Neste dag, på markedet, -
- lo noen av slampene av Ismail.
Ismail stakk en av dem med en kniv.
Det er grunnen til at han satt seks måneder i fengsel.
Ismail var alltid vill av seg.
Han var noe for seg selv.
Da han kom ut, ble han ennå mer mistenksom og ustyrlig.
Han hold opp med å snakke til folk.
Og så fikk han sparken.
Da ble han mer innadvendt og begynte å drikke.
Men han drikker ikke hjemme, heldigvis.
Så nå arbeider han ikke.
Vi måtte betale erstatning, og for operasjonen.
Og gjelden vår økte.
Med bare min lønning, og Ismail uten jobb, -
- ble det vanskelig.
Vi kunne ikke betale husleie.
Herr Aydin har så klart rett.
Vi kunne ikke betale, og lagde problemer for ham.
Men jeg håper på å få en jobb til.
Jeg forstår.
Jeg håper det ordner seg
Jeg kom egentlig for å snakke om noe lignende.
Jeg skal ikke oppholde deg mer. Det er allerede sent.
Vær så snill å ta imot dette.
Hva er det?
Åpne den.
Hva er dette, fru Nihal?
Ikke misforstå.
Jeg vil at dere skal ha disse pengene.
Vær så snill og ta imot.
Ja men, jeg forstår ikke.
Jeg mener, hva er det for? Hvorfor kommer du til oss med de?
Ikke vær engstelig.
Jeg forlanger ikke noe tilbake.
Og de skal ikke betales tilbake.
Se på det som hjelp fra en venn, og ta imot, er du snill.
Jeg er lei for det, fru Nihal.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Dette er veldig mye penger.
Hvordan kan jeg ta imot dette?
Det er nok til å kjøpe et hus.
-Hva ville folk tro? -Herr Hamdi.
Ingen behøver å vite om det.
Det kan bli mellom deg og meg.
Velkommen.
Takk.
-Beklager at jeg forstyrrer så sent. -Det går bra.
Fru Nihal er herr Aydins kone utleieren vår.
Jeg vet det. De sa det akkurat.
Hva står på?
Ismail, hvorfor kommer du ikke og setter deg?
Kom, sett deg.
Fru Nihal var bekymret for Ilyas.
Hun kom for å ønske ham god bedring.
Derfor er hun her.
Hva er det?
Fru Nihal har brakt disse pengene til oss.
Det var snilt av henne.
Hvorfor?
Ikke misforstå. Ikke noen spesiell grunn.
Jeg tenkte kanskje at dere hadde bruk for det -
- for å få tilbake tingene deres.
Hva sier herr Aydin om det?
Han vet det ikke.
Og han behøver ikke vite det.
Bra.
Men så mye penger, -
- er ikke det i meste laget?
Hvordan da?
Hvorfor akkurat så mye?
-Hør, det var ikke meningen.. -Jeg beklager.
Jeg beklager. Han er også overrasket.
Ismael, hvorfor går du ikke og vasker ansiktet ditt, eller noe?
Det behøves ikke.
Da henter jeg en kaffe til deg.
Det kan du trenge.
Fru Nihal, la meg hente en ny te til deg.
Denne er kald.
-Det trenger du ikke. -Vær så snill.
Sevda.
Nå -
- la oss se -
- om beløpet stemmer.
Om dette er for lille Ilyas -
- som risikerte livet for å bøte på sin fars knuste stolthet -
- og om dette er -
- for selvoppofrende bror Hamdi -
- som må gå med lua i hånda, fordi han har fem stykker å forsørge.
Og om dette er -
- for den fordrukne faren Ismail, som ble banket opp foran sønnen -
- og skjemte ut seg og familien sin -
- så er det ennå noe igjen.
Om det er for vår heltinne fru Nihal -
- som prøver å lette sin samvittighet ved å drive veldedighet -
- til de som er mindre heldige enn henne -
- så stemmer beløpet akkurat.
Du har fått det riktig.
En virkelig god hensikt, men -
- du har glemt noe, -
- fru Nihal.
Personen foran deg -
- er en møkkete fyllik som er ute av stand til å sette pris på -
- all din vennlighet.
Jeg ser på disse.
Jeg ser.
Og jeg tenker at dette er ikke noe liv.
Det er en scene i et skuespill.
Ikke noe fordømt liv, det er noe annet.
-Så sant. -Tar jeg feil?
Rett.
Vi må stå rett.
Vi må fortsette å stå; stå rett.
Vi vil si, "kom igjen, slå meg. Slå meg".
Vi står rett, som en mann skal.
Vi bøyer oss ikke og gråter Vil ikke sutre som et barn.
Stå rett.
Det er hva som passer oss, herr Aydin.
Det finnes visse moralverdier og trosretninger i dag.
De kommer fra religioner, -
- som mange mennesker i verden allerede har avvist.
Om jeg avviser grunnlaget for slike verdier, hvorfor leve et liv -
- basert på dem? Da ville vårt liv være en løgn.
Enten støtte grunnlaget for disse verdiene -
- eller skape nye.
Suavi, min bror, -
- da må du skape dem.
-Det er stort om du kan skape, mann. -Men hør her.
Vi vil leve livet til fulle -
- men det kan andre kritisere deg for.
Du krasjer, du kolliderer med dem når deres veier krysses.
De nysgjerrige, skapende, med sterke personligheter gjør det annerledes.
Merkelig nok, næres de av konflikten.
De strekker seg, på en måte.
Konflikter utvider hjernene deres -
- og styrker deres kreativitet.
Så når jeg betrakter dem, -
- ignorerer de sine kritikere fordi de er modige.
Slik bør det være.
De kunne komme til oss og si, -
"Dere drikker all denne vinen, og stapper i dere mat, -
- og så snakker dere om å forbedre de fattiges skoler."
Jeg sier at vi skal ignorere det, og bevege oss framover.
For eksempel, etter jordskjelvet for seks år siden, -
- da du ikke ville åpne hotellet ditt for ofrene -
- men for hjelpeorganisasjonene, -
- kanskje for å fylle dine egne lommer.
Det er hva enkelte mener.
Det er ganske interessant, det han sier der.
Eller så bebreider de deg for å være velstående.
-Det kan de. -Vent litt.
Et øyeblikk.
Hva har det med saken å gjøre?
Hvordan kom dette opp?
Jeg bruker det som et eksempel.
Insinuerer du noe?
Om vi ikke ville slippe inn ofrene, så var det for en grunn.
Det er lett å slenge ut ubegrunnede beskyldninger.
Hundrevis kom fra utlandet. Hvor skulle de bo?
Som skulle redde folk fra under steinmassene?
-Jeg nekter ikke på det... -Ingen tenkte på det.
Det var bare et eksempel.
Kom igjen, disse beskyldningene kler deg ikke, herr Bülent.
-Hvilke beskyldninger? Jeg sa... -Det holder ikke.
Jeg må ha uttrykt meg dårlig. Jeg mente noe annet.
-Levent, du sa feil. -Det gjorde jeg ikke.
Det er noe sant i det du sa, -
- men du uttrykte det dårlig.
Jeg sier bare at slike mennesker finnes.
Hva har ditt eksempel med meg å gjøre?
Jeg sa bare at folk kunne si slikt.
Og en ting til, vent.
Jeg sier det samme.
Det er ikke få bidrag jeg har gitt i årenes løp.
Flott, men jeg sier...
Senest i går, -
- ga jeg en svær sum til veldedighet. Hva syns dere om det?
Og i alle disse årene, har jeg alltid gjort det anonymt.
-Han har rett. -Bravo.
Jeg kritiserer ikke.
Han klarte bare ikke å uttrykke seg.
Men likevel får jeg -
- sarkasmer og spydigheter.
Er det rettferdig, bare fordi jeg har penger?
Jeg sier bare at det finnes slike mennesker.
De finnes. Fanden ta dem.
Jeg ville sagt, Gud fordømme dem også, men -
- å dømme er ikke bra, før man har forstått alt dette.
Jeg uttrykte meg dårlig.
Jeg søker moral og samvittighet, vær så snill.
Spytt ut, sønn. Fortell ham at du uttrykte det feil.
Hva har det med saken å gjøre? Det er irrelevant.
Det var ikke det han mente.
Jeg forstår ikke hva det har med moral og samvittighet å gjøre.
Nei, en slik vurdering kan jeg ikke akseptere.
Å anklage ham er vanskelig.
Hør her, jeg har vært taus i 15 år.
Ordene kommer foran tankene. Om jeg hadde holdt munn...
Er det greit å anklage meg, bare fordi jeg har litt penger?
Har jeg skapt denne verden? Det er slik systemet er.
Slik har Gud skapt det.
Hva kan jeg gjøre?
Rettferdighet finnes ikke en gang i naturen.
Så hvorfor skulle det finnes her?
-Det de sier er galt. -Skal vi føle oss skyldige?
Det er det jeg sier også, men -
- du kastet deg over moral og samvittighet.
-Jeg uttrykte meg dårlig. -Han kunne ikke.
Kunne ikke uttrykke seg klart. Du ble avsporet, sønn.
Du sa noen pene ting også.
Alt har en logikk.
-Han har rett. -Helt uten videre.
Samme det.
Vi har spist og drukket.
La meg reise meg, bror.
Jeg har ikke sovet på to dager.
Du skal få et teppe. Kom igjen.
Gjør det du.
Nå skal denne fylliken tie stille, ellers vil han bare røre.
Jeg hadde ikke tenkt å si noe.
Men før jeg går, -
- og dette er ditt gebet, herr Aydin.
Ikke det minste.
Som avslutning vil jeg gjerne sitere Shakespeare.
"Samvittighet -
- er et ord som feiginger bruker -
- først funnet opp for å holde de sterke i bånd.
Våre sterke våpen er vår samvittighet, -
- sverdet vår lov."
God natt.
Vent, vent.
La meg bidra med følgende sitat til vårt møte.
Som et svar.
Vår ufeilbarlige skjebne -
- prøver vi å bedra, i alt vi søker gjøre -
- hver morgen lager jeg strålende planer -
- og kaster så bort hele dagen.
Værsågod.
Nå har du gjort det igjen.
Går det bra?
Ut med det, slapp av.
-La det komme. -Unnskyld.
-Kom igjen, ut med alt sammen. -Å, du store.
Unnskyld, jeg har griset til her.
Det går bra. La det være, kom igjen.
-Unnskyld -La oss gå ut.
Der er det frisk luft. Og snø. Det går bra.
Kom, min venn, bli med meg.
Rolig. Ikke anstreng deg
Kom igjen.
-Jeg er lei for det. -La oss gå.
Jeg legger meg her. Kom igjen.
La oss gå dit bort, da er vi ferdige.
Han må være lett, han synker ikke.
-Stopp her. -Hva er det?
Stopp, stopp.
Jeg er redd for at den ikke kommer løs igjen.
-Rygg litt. -Hva?
Rygg.
Stopp.
Hva er det, herr Aydin?
Ikke noe. La oss kjøre.
Fatma!
Nihal.
Jeg reiste ikke.
Jeg kunne ikke.
Om det er fordi jeg er blitt gammel, eller gal, -
- eller fordi jeg har blitt en annen, -
- kan du tro hva du vil om.
Jeg vet bare ikke.
Men for noen dager vil denne nye mannen inne i meg ikke la meg dra.
Vær så snill, ikke be meg om å dra heller.
Nå forstår jeg at intet venter på meg i Istanbul.
Alt der er meg fremmed, -
- som det er alle andre steder.
Jeg vil at du skal vite at jeg har ingen andre enn deg.
Og jeg savner deg hvert minutt; hvert sekund som går -
- men stoltheten min vil aldri la meg fortelle deg dette.
Jeg vet godt hvor ille det ville være -
- umulig, rent sagt, å skilles fra deg.
På samme måte vet jeg at du ikke elsker meg mer.
Jeg vet at vi ikke kan få det som det var før.
Og det er heller ikke nødvendig.
Ta meg med deg som en tjener, -
- som en slave.
Og la oss fortsette vårt liv, -
- selv om det blir på din måte.
Tilgi meg.
Historien om det Tyrkiske Teater
Norsk tekst: FLS